SKADAN AF BLECKNING Å STÅNDSKOG. 173 
Det är därför antagligt, att den styfmoderliga behandlingen under 
granplantans första tillvaro predisponerar för svampsjukdomar, rötor, och 
att orsaken till den så rikligt förekommande stubbrötan i öfre Norrlands 
granskogar just är att söka i ofvan anförda omständigheter. 
Men dessutom bidrager människan i sin mån att bereda tillfällen 
för svampsjukdomar att spridas och utvecklas. I Norrland, där begrep- 
pen skogsvård och skogsskötsel utom fackmännens tränga krets ännu 
äro lika obekanta som någonsin tillförene och aktsamhet om den växande 
skogen alls icke förekommer, blir denna mången gång utsatt för en lika onö- 
dig som skadlig åverkan. Å tallen hindrar ett rikligt kådflöde rötskadors 
uppkomst, endast en ringa kvalitéförsämring af ytveden blir följden. 
Men hvad granen beträffar, blifva följderna af skador å stammen af långt 
mera vidtgående betydelse. Ju sämre växtlighet granen har, dess afse- 
värdare och ödesdigrare synas följderna af skadan blifva. Hos granen 
öfverdrages nämligen endast sårytan af ett ibland ofullständigt täckande 
kådlager, som under årens lopp blir mera poröst och utan svårighet kan 
aflägsnas, under det att hos tallen såväl själfva såret täckes af ett segt 
lager kåda som äfven veden innanför blir kådimpregnerad. Det bildas 
s. k. tjur eller tjörved, i hvilken rötan saknar förmåga att utbreda sig. 
I tidskriften Skogsvännen (1901 1:sta häft.) har signaturen Fbg. i en 
artikel med rubrik: »Huru skall man få bort den fördärfliga trädbleck- 
ningen i våra skogar?» dragit i härnad mot detta oskick, och däri före- 
slagit effektiva och efterföljansvärda åtgärder till densammas hämmande. 
Bleckning eller textning bedrifves på otaliga sätt under sken af mer 
eller mindre berättigadt behof. När någon i obyggderna beger sig iväg 
till skogs, är förvisso yxan en oskiljaktig och ofta nödvändig följeslagare 
på färden. Dess framfart skönjes genom den för olika ändamål utförda 
bleckningen, hvarom ståndskogen ofta bär vittne. Att det i obyggderna, 
med dess glesa befolkning och stora distanser funnits ett visst fog för 
bleckningens användande kan icke förnekas. Då den rätt utföres, d. v. s. 
a mindre värdefull löfskog, torrskog och tekniskt odugliga träd är ju 
ingenting att säga emot densamma. Bedrifves den utan urskiljning å 
värdefulla stammar, måste den emellertid skarpt fördömas och stränga 
medel anlitas för att få bort densamma. 
Behofvet af bleckning finnes vid arbetena för afverkning, skogsindel- 
ning och andra skogsvårdsåtgärder. Men bleckning sker också af rent 
okynne och det i stor utsträckning. Ofta ser man i tidningarna upp- 
rop till allmänheten att fara varsamt och aktsamt fram i parker och dy- 
lika anläggningar. Förvisso vore dylika upprop inom vissa orter äfven 
påkallade till skydd för skogen. Först och främst borde redan i skolan 
meddelas kunskap om skogens värde och vådan af skadegörelse å den- 
Skogsvårdsföreningens tidskrift 1907. 13 
3 
