FRÖMÄNGDEN VID RUTSÅDD AF TALL- OCH GRANFRÖ. 273 
botten, illustrerar i någon mån den gamla satsen, att en frösort i sin hem- 
trakt är öfverlägset andra frösorter. 
Brist på tid har hindrat mig därifrån, men en undersökning, i hvad mån 
paralleller kunna uppdragas mellan de respektive fröpartiernas speciella mark- 
dödlighet, 100—5s, och plantreduktionen till 2:a året, borde göras och är 
lätt utförbar med tillhjälp af talen i tabell 12. 
För att återgå till författarens tabeller, så ha vi funnit, att talen i de- 
samma ej äro direkt jämförliga. Genom en enkel räkneoperation kunna de 
emellertid göras jämförbara i de fall, då vi ha att göra med enkla 
a-värden. Detta är fallet i tabell 12 samt i tabellerna 7 och 8 i kolum- 
nen »medeltal plantor pr ruta». Jämförelsen gäller här alltid förhållandet 
mellan hela utsäden och a/// däraf uppkommande plantuppslag. 
Värre ställer sig saken, då man ej längre har att göra med enkla, utan 
med sammansatta a-värden. Detta är fallet öfverallt, där frågan gäller 
jämförelse mellan såddrutor af den eller den beskaffenheten, d. v. s. med 
respektive o, I, 2—4 plantor pr ruta etc., alltså i de flesta kolumnerna i 
tabellerna 7 och 8 samt i hela tabellerna Y, 10 och 11. Att plantuppslaget i 
sin helhet och sålunda också medeltalet plantor pr ruta — allt i hvarje 
parcell räknadt — är direkt beroende af den allmänna markgroningsprocen- 
ten, a, inses omedelbart. Hur samma groningsprocent verkar vid plantor- 
nas ojämna fördelning å rutorna, en fördelning, som slumpen och en äfven 
i smått växlande markbeskaffenhet orsakar, kunna vi däremot endast efter 
vidlyftiga beräkningar utreda. Så länge vi ej kunna skilja de verkande, 
olika faktorernas inflytande på det komplicerade plantfördelningsproblemet, 
har författarens sifferuppgifter häröfver endast värde som lösa iakttagelser i 
allmänhet. Endast för den händelse att en fullkomlig likhet, hvad beträf- 
far förslag, groningsprocent och såddplats, skulle uppstå mellan något af 
de här relaterade fallen och ett annat, har det förra praktisk beviskraft för 
det senare. Möjligen får jag tillfälle att framdeles återkomma till ifrågava- 
rande problem. För en rationell bearbetning af detsamma på grundval af 
de resultat, som planträkningen å försöksfälten gifvit oss i händer, är det 
emellertid af största vikt, att man får en fullständig bild af plantornas 
fördelning. För detta ändamål äro uppgifterna i tabellerna 7 och 8, där 
rutorna sammanförts 1 grupper med resp. I, 2—4, 5—9 och 10 — plan- 
tor pr ruta, otillräckliga. 
De olägenheter, vid försöksresultatens tolkning, hvilka härflyta ur frö- 
partiernas olikartade groningsprocent, g, skulle man kunna undgå genom att 
utså icke lika mängder frö af de olika sorterna, utan mängder som för- 
hålla sig omvändt som respektive grobarhetsprocenter. Detta sista 
förfaringssätt blefve visserligen omöjligt att i praktiken fullt exakt genom- 
föra, isynnerhet om man ville så med ett litet antal frön pr ruta, men de 
gröfsta olikheterna i groningsvärde skulle på detta sätt kunna undgås. De 
rön öfver det lämpligaste antal frön pr ruta, som kunna göras med frö- 
sådder utförda på sätt som här verkligen skett, äro alltjämt möjliga enligt 
den ofvan föreslagna metoden. Metoden har emellertid ett värde därutöf- 
ver. Om man nämligen vid uträkningen af alla procenttal, utbyter 
de verkligen utsådda frömängderna mot tal, som uttrycka ekvivalenta män g- 
der frö af jull grobarhet, fås direk/ jämförbara a-värden. Detta framgår 
