234 HENRIK HESSELMAN. 
fordom swedt sig Lyckor alt för widlöftiga, at Tallen ej kunnat så sig, 
och flyga kring marken med sina frön, innan Ljungen intagit fälten, och 
förhindrat Tallfröen at så sig, hwilket icke ringa skadat landet.»! 
Han är stor vän af att bönderna plantera träd kring sina gårdar, 
ty en gård utan trä är som et skalligt hufvud utan Peruque.»”  Isyn- 
nerhet rekommenderar han almen för slättborna nere i Skåne. »Det 
aldranyttigaste trädet, hwilket längst står emot röta, hwarföre intet an- 
nat trä längre uthärdar till kölar på Skepp; at förtiga det wår Swenska 
Alm gifwer de skönaste bräder, som i fägring gå up emot Walnöt- 
trädet.» ” 
Äfven de tekniska delarna af skogsbruket ha i Linné en uppmärk- 
sam och vaken iakttagare. Han redogör för kolningens utförande på 
olika orter, skildrar olika sätt för tjärbränning, särskildt hur gotlänningen 
framställer den klara ljusbruna tjäran »Gotlandstjäran» ur gamla trä- 
stubbar, hvilka ofta »några hundrade åhr legat i Jorden.>" Han upp- 
snappar åtskilliga rent tekniska notiser, såsom t. ex. om hur man ge- 
nom att borra hål i bokstammarna ofvanför roten, medan de ännu växa, 
kan förhindra att bokbräderna spricka.” 
Den som en gång kommer att skrifva vårt skogsbruks historia, 
har i Linnés reseskildringar många uppgifter och notiser af största 
intresse; samlade och sammanställda med andra uppgifter kunna de nog 
gifva en ganska god bild af 1700-talets skogsbruk i vårt land. Men 
dessutom har Linné bidragit till vår skogslitteratur med flere själfstän- 
diga arbeten, hvaribland först märkas trenne afhandlingar i Vetenskaps- 
akademiens handlingar. 
Dessa börja — det första bandet utgafs 1739 — med en afhandling 
af Linné, Rön om wäxters plantering grundat på naturen, hvari han 
utvecklar sin erfarenhet angående växternas beroende af klimatet och 
ger trädgårdsmästarna åtskilliga praktiska vinkar. Har denna hans första 
uppsats i Akademiens Handlingar mera direkt intresse för trädgårds- 
mästarna berör den andra här åsyftade uppsatsen närmast skogen, näm- 
ligen Handling om Skogars Plantering, intagen i Akademiens Hand- 
lingar år 1748, Bd 9. Afhandlingen berör närmast tall, gran och björk. 
»Vid dessas sående, är förnämligast tre ting at märka, nämligen: fröens 
samling, sättet att det utså, och jorden, på hvilken de böra sås.» Han 
redogör för den lämpligaste tiden för frönas insamlande, kottarnas kläng- 
! Skånska resan, sid. 410—411. 
> Västgötaresan, sid. 7. 
> Skånska resan, sid. 237—238. 
+ Gothländska resan, sid. 198, 
5 Skånska resan, sid. 387. 
