236 HENRIK HESSELMAN. 
hvarigenom dessa öde nejder skulle kunna göras mera nyttiga. Som 
vi se, föresväfvade redan för Linné en tanke, som i vår tid, om ock i 
ringa skala kommit till utförande. Att vi användt andra arter än Linné 
föreslagit är hvad själfva idén beträffar af underordnad betydelse. Enligt 
en anmärkning bifogad afhandlingen beslöt Akademien, »at förskrifva 
de i denna Handling omtalte frön, och låta göra försök med deras plan- 
tering på Gellivare.»> Huruvida försöken någonsin kommit till utförande, 
känner ej författaren af denna uppsats. 
Men icke blott genom på svenska skrifna uppsatser i Akademiens 
Handlingar sökte Linné hos allmänheten utbreda kunskaper, nyttiga för 
skogsskötseln. I O. P. Hjorters Almanack för året 1743 börjar han 
en liten uppsatsserie »om inländske wäxters nytta.» Han begynner 
därvid med tallen, hvars nytta är så stor, »att ingen annor wäxt i 
Swerige, wildt framkommande, kan med denna förliknas.> Uppsatsen 
innehåller först en kortfattad, botanisk redogörelse för trädet. Han fram- 
håller, att endast en art förekommer i landet, gårdtall, fur, stångtall och 
martall äro endast förändringar, beroende på jordmån och växtsätt. 
Han varnar för svedjandet, hvarvid »den ringa swartmylla, som wore 
förut på jorden, alldeles förbrände och därmed efter 2 åhr, då saltet 
är wäl utlakadt, lemnade platsen långt magrare.» Tallens användande 
för olika ändamål beskrifves, för tjärbränningen i olika orter lämnas en 
kortfattad redogörelse. Han talar om hvad tjurved är och beskrifver 
dess användande hos lapparna. Till mångahanda ting är tallen nyttig. 
»Bör altså Tall-skogen warsamt handhafwas af Allmogen; thy blifwer 
han en gång utödd, saknas han först: hwaraf man ser prof på skoglösa 
orter, wid bergslag och städer.» 
Af granen, för hvilken en redogörelse lämnas i nästa årgång af 
samma almanacka (1744), är Linné icke så varm vän som af tallen. En 
så stor sparsamhet är här ej af nöden, ty »wäxer han ock något snarare 
up, än sjelfwa Tallen.> Svedjandet är ej så farligt i granskog, »hälst 
Granen så lätt wäxer up igen af sitt Frö, och Granskogen kan med 
större samwete här til angripas än Tallskogen.» För granens använ- 
dande lämnas en redogörelse likasom för tallen. Han nämner där bland 
annat, att man af det saktvuxna men jämt vuxna virket tillverkar mu- 
sikinstrument. 
Linné författade ett mycket stort antal akademiska afhandlingar eller 
disputationer, som trycktes och försvarades af hans lärjungar. De äro 
alla författade på latin, ty en af deras viktigaste uppgifter var att be- 
reda studenterna tillfälle att öfva sig i att tala latin. Den som hade att 
försvara afhandlingen angifves som författare, men i regel har det varit 
den professor, under hvars presidium afhandlingen ventilerades. Bland 
