CARL VON LINNÉ. 28 
dessa afhandlingar befinna sig tvenne, som beröra vårt ämne, nämligen 
Frutetum suecicum tryckt 1758 och Arboretum suecicum tryckt 1759. 
Den första innehåller en redogörelse för de buskar, som förekomma i 
vårt land, deras nytta och egenskaper samt anvisningar för deras kul- 
tiverande. Den andra afhandlingen utgör i all sin korthet en redogö- 
relse för de svenska träden, deras sådd och skötsel samt viktigaste 
egenskaper. Afhandlingen börjar med att omtala, att man öfverallt 
hör klagomål öfver den skogsbrist, som hotar vårt land. Någon verklig 
kunskap om hur bristen skall afhjälpas finnes ej, ty antingen anser man 
konsten att så träd för mycket obetydlig eller också öfverlämnar man 
allt åt naturen, i det man glömmer att träden lättare utrotas än åter 
uppväxa, sedan de väl på en plats blifvit förstörda. Det finns dock 
mycket, som tager skogarna i anspråk; den allmänna vinningslystnaden, 
som säljer till utlänningen mer virke, än som är lämpligt, tjär- och 
pottaskebränningen, kolningen och slutligen det afskyvärda (detestabilis) 
brännvinsbrännandet. Men för vår järnindustri är det nödvändigt att 
icke blott bibehålla, utan också föryngra vår skog, »på det vi icke nå- 
gonsin må lida brist på kol, då Gud ger metallen» (ne quando lugeamus 
defectum carbonum, cum Deus det metallum). 
Träden indelas från ekonomisk synpunkt i barrträd (/zemales), gårds- 
träd (urbane), ängsträd (pratenses), skogsträd (silvestres) och utländska 
träd (exotice). Med gårds-, ängs- och skogsträd menas sådana, som 
lämpligen planteras vid gårdar, på ängar och i skogar. Såsom gårds- 
träd räknas alm, ask, lind och lönn, såsom ängsträd fågelkörsbär, hägg, 
oxel, rönn, vildapel och päron, till skogsträden höra bl. a. ek, bok, 
annbok, björk och asp. Bland de utländska nämnas bl. a. hästkastanje 
och sykomorlönn. 
Afhandlingen innehåller sedermera en redogörelse för trädens egen- 
skaper, frönas mognads- och insamlingstid, deras fordringar på klimat 
och jordmån samt utbredning i landet. Han skildrar i korta drag barr- 
trädens inflytande på markfloran, hur de fördrifva gräs och örter. 
Af afhandlingen framgår också, att en inom den nuvarande skogsskötseln 
mycket modern fråga ej var honom alldeles främmande, nämligen pro- 
veniensens betydelse. Han omtalar nämligen, att idegranar, som införts 
till oss från Frankrike, duka under för vinterkölden, medan våra egna 
med lätthet fördraga densamma. Slutligen framhåller han det viktigaste, 
som skogsodlaren har att iakttaga, nämligen trädets fordringar på mar- 
kens beskaffenhet, läge, sånings- och planteringstid etc. 
I många fall visar det sig, att Linné inom sin vetenskap gjort 
iakttagelser, som hans samtid och hans närmaste efterföljare icke rätt 
förstodo. Han har sålunda gjort åtskilliga biologiska observationer på 
