240 T. J. BLOMQVIST. 
sätt äro ytterst intimt beroende af hvarandra, har man erkänt redan 
länge — ett beroende, som år efter år blir allt större och större. 
Den äldsta jordbruksformen i vårt land såg sin fördel ligga uti ned- 
huggandet af skog, utan tanke på uthållighetsprincipen. Nutida jord- 
bruk däremot, finner allt mer nödigt, att sparsamt tillgodogöra sig sko- 
gens olika resurser, beroende af dess stigande värde. Utan plan och 
beräkning var ändå ej detta första steg till jordbruk, ty man ville där- 
med skaffa sig goda betesmarker, och sålunda undvika de allt tätare 
återkommande, mer eller mindre besvärliga och farliga lägerombytena. 
Den första odlingen af sädesslag torde man kunna antaga att hafva 
tillgått så, att af en tillfällighet säd fallit ned i askan af någon nybränd 
skog, samt där vuxit så pass frodigt, att skillnaden mellan en dylik i 
aska utförd sådd och en sådan på icke bearbetad jord varit så pass 
i ögonen fallande, att man häraf blifvit föranledd upprepa dylika »sved- 
jekulturer.» 
Huru folken kommit att anlita elden till bundsförvant vid anskaf- 
fandet af föda ur jorden genom sådd af säd i askan måste blifva blotta 
antaganden. Elden har dock varit ett af de viktigaste medlen vid be- 
drifvandet af vårt lands tidigaste och mest primitiva jordbruk; af största 
betydelse i ett glest befolkadt land med kallt klimat och dålig jordmån. 
Sydliga länders varma klimat, bördiga jord och täta befolkning hafva 
åter varit orsak till dessa länders vida fördelaktigare jordbrukssätt: att 
blott så i den varma, bördiga jorden. 
Det gamla bruket att genom bränning af skog göra jorden mottag- 
lig för skördar, är helt visst en af orsakerna till folkets allmänna ovar- 
samhet än i dag vid begagnandet af eld i skog. 
Man har under seklers lopp tänkt endast på.den nytta man dragit utaf 
elden vid svedjebruk, utan att ägna en tanke på, att elden äfven kunde skada 
— ja rent af förstöra skogen. Detta är en viktig omständighet vid 
frågan om skogseldar, de skador de åstadkomma, samt huru lagstiftnin- 
gen skall förhålla sig härtill. 
Till en början utsåddes väl säden på den brända jorden utan före- 
gaende bearbetning af densamma. Senare började man med handverk- 
tyg uppluckra jorden, men först betydligt längre fram i tiden kan man 
tänka sig, att människorna började använda jordbruksredskap, dragna 
af kor eller hästar, stundom äfven af människor. Alltjämt användes i 
Finland vid svedjebruk en ytterst primitiv plog, hvilken dock, trots sin 
ursprunglighet, är synnerligen lämplig på vårt lands starkt stenbundna 
marker. 
Med stigande kultur på jordbrukets område följde svedjebrukets 
successiva aftagande, hvilket tydligast framgår vid studiet af odlingens 
