DET FINSKA SVEDJEBRUKET, 243 
Populära skrifter behandlande svedjebruk finnas, hvilka klart och 
tydligt framhålla detta brukningssätts såväl mörka som ljusa sidor. 
All detta har dock varit mer eller mindre lönlös möda. Allmogen 
är stock-konservativ i dylika frågor, och förbättringarna hafva hittills 
varit ytterst små. 
Fullt medvetna om allt detta, hafva de finska forstmännen flerfal- 
diga gånger ägnat svedjebruksfrågan en mångsidig behandling och 
dryftning. 
Till först blef frågan om svedjebrukets önskvärda inskränkande före- 
mål för diskussion på finska forstmännens första allmänna årsmöte år 1878. 
Åsikterna visade sig här vara ganska delade, i det att några talare 
fullkomligt ogillade svedjebruket, andra påyrkade strängare lagar, andra 
åter en småningom skeende förbättring uti skogens bevarande och uti 
sättet för svedjandet. 
Mötet förenade sig slutligen om följande af en ansedd jordbrukare 
framställda slutyttrande: > Allt för mycket reglementerande bör undvikas, 
emedan detta alltid trycker tungt på folket, som i följd däraf svalnar i 
sin kärlek till den ärfda eller förvärfvade jorden; och slutligen öfvergif- 
ver densamma.» 
Påvärkad af dessa yttrande vid ofvannämnda möte, upptog forst- 
föreningens direktion frågan till grundligare behandling vid sitt samman- 
träde något senare samma år. Här beslöts antaga följande kläm: »Att 
förbjuda svedjande — utom i de fall, då därmed omedelbarligen åsyftas od- 
ling för åker, äng eller skog, samt å de trakter, det svedjebruket ut- 
gör ett lifsvillkor för befolkningen, och hvarest brännande af sved finge 
äga rum endast efter därförinnan försiggången utsyning.» Häremot in- 
lades dock reservationer, yrkande på större frihet för folket att välja 
sitt jordbrukssätt. 
Sedermera diskuterades frågan ånyo år 1887 på ett allmänt forst- 
möte. »Är svedjebruket, sådant det nu bedrifves i Savolax och Kare- 
len, förenadt med fara för skogsbrist i dessa landskap, och om så är, 
huru kunde detsamma utan ekonomiska uppoffringar ordnas på ett för 
skogarnes bibehållande ändamålsenligt sätt.» På denna fråga enades 
mötet sedan om följande svar: »Svedjebruket, sådant det för närvarande 
bedrifves i Savolax och Karelen, är skadligt för skogsväxten, synnerli- 
gast i vissa trakter och med hänseende till tillgången på gröfre virke, 
ehuru detsamma icke kan anses medföra fara för allmän skogsbrist.» 
Dessutom beslöts, att föreningen skulle anskaffa och utdela barrträdsfrö 
åt privata jordägare till att utsås i gamla, nu kala sveder. 
Förutom dessa allmänna möten, hafva enskilda mindre sådana, så- 
