Släcknings- 
arbetet. 
252 GUST. GYLLENHAMMAR. 
migt väder. Lågorna kunna då af vinden kastas från den ena kronan 
till den andra och fortlöpa med rätt stor hastighet, till dess elden hejdas 
af någon sankmark eller vid öppen plats tvingas att fortsätta efter marken. 
Jordbrand är ytterst sällsynt och inträffar endast efter ovanligt stark 
torka på torrlagda mossar och där ett djupare myllager finnes. 
Upptäckes skogselden så uti sin första början, att endast en mindre 
fläck blifvit antänd, kunna ofta en eller ett par män med risruskor släcka 
den. Någon tids efterbevakning är dock nödig, emedan eld på något 
ställe kan vara gömd och först efter ett eller annat dygn visar sig. Sak- 
nas då bevakning, kan en större skogseld lätt uppkomma, hvarpå många 
exempel finnas. 
Upptäckes däremot skogselden senare, då den redan fått taga fart och 
erhållit något större omfattning, är det bäst att genast taga till med moteld. 
Det är då viktigast att fortast möjligt hinna kringgå och sålunda 
stänga elden. Naturligtvis måste man söka begränsa den inom minsta 
möjliga område, och detta mål vinner man bäst genom att tillgodogöra 
sig alla de hjälpmedel, som trakten erbjuder. Vägar, större och mindre, 
myrar och vattendrag äro goda hjälpare. Man får ej för snålt gå nära 
inpå elden, så att man riskerar att ej hinna fram med motelden, ty då 
riskeras, att elden går ut, och man får börja på nytt och uppoffra vida 
större område. Likaså måste man draga motelden genast möjligt utan 
att fästa sig vid att någon udde, som möjligen kunnat sparas, därigenom 
offras. Hvad man vinner på en sida, kunde lätt i mångdubbelt mått 
förloras på en annan. 
Huru långt motelden bör läggas från skogselden beror dels på mar- 
kens torrhet och dess lutningsförhållanden, dels på brandens storlek. 
Elden går vida fortare uppför än nedför en lutning, och detta förhållande 
måste noga beaktas. Ju närmare man kan gå skogselden med motelden 
dess bättre, men alltid skall afståndet tagas så stort, att man väl hinner 
fram före den. 
Är skogen sådan, att moteldens brandgata måste framdragas genom 
ungskog, upphugges därför en gata af ett par meters bredd. Uti äldre 
skog är detta öfverflödigt, och man kan nöja sig med att nedhugga ung- 
träd och buskar, som stå intill brandgatan, synnerligast på den sida däraf, 
som ligger mot elden. Rötfuror, som kunde utgöra härd för elden, måste 
äfven fällas inåt brandfältet till en bredd från brandgatan af deras höjd, 
emedan de i annat fall kunde falla öfver denna och leda ut elden. 
Sedan sträckningen af brandgatan sålunda blifvit bestämd, upprifves 
mossa eller ljung på sätt här förut vid bränning för skogssådd blifvit 
beskrifvet, och tändningen samt moteldens släckning fortgå så raskt som 
möjligt omkring hela skogselden. 
