256 AND. HOLMGREN. 
dimensioner stå i rimlig proportion till arbetarnes antal samt att den- 
samma är ljus. Att under nuvarande regim dessa kardinalregler z all- 
mänhet icke torde vara iakttagna kan väl knappast af någon jäfvas. 
Själf har jag mellan Tornedalen i norr och norra Dalarna i söder varit 
i tillfälle att konstatera detta påståendes riktighet. Jag vill här ej upp- 
göra ett förslag till en koja sådan den enligt min tanke bör se ut, jag 
vill endast i allmänhet framhålla hvad till en sådan bör höra för att 
densamma skall tillfredsställa de lägsta fordringar på en vinterbostad 
för skogsarbetare. Kojan bör uppföras af torrt timmer eller, om dylikt 
ej är tillgängligt, af väl barkadt virke. Väggar och knutar drifvas och 
tätas med mossa. Såväl ytter- som innertak anbringas. Till täcknings- 
material af yttertaket användes med fördel klufvet virke, näfver och torf. 
Golf af sågadt och hyfladt virke inlägges, hvilket är ett oeftergifligt 
villkor för renlighet och hygien. En tät dörr jämte ett ordentligt fön- 
ster insättas. Eldstaden bygges af sten i stället för den tämligen all- 
mänt använda s. k. eldpallen, hvilken i alla afseenden måste anses 
olämplig. Kojan bör vidare vara minst så stor att 8—10 kbm. luft 
komma på hvarje af dess invånare. I vanliga sofrum i arbetare- 
bostäder är minimum 135—20 kbm. Den i skogskojor nu brukliga säng- 
lafven är från renlighetssynpunkt olämplig. Vida bättre torde det vara 
att anbringa dubbla sängar i två våningar. Särskilda anordningar för 
matvarornas och husgerådens förvarande böra helt naturligt inrättas. 
Kostnaderan för en dylik kojas uppförande böra icke ställa sig högre 
1350—200 kronor. 
Genom den föreslagna anordningen torde ett nöjaktigt sakernas 
tillstånd kunna ernås och det i hastig utbredning stadda, i allmänhet 
fullt berättigade, missnöjet bland skogsarbetarne undanröjas. 
