SKOGEN OCH SMÅFÅGLARNA. 263 
gång som deras naturliga och nödvändiga skyddsvakt, fåglarna, mer och 
mer utmotas, bör i tid förebyggas. Tack vare friherre Hans von 
Berlepsch veta vi redan, hur detta bör ske. Efter grundliga studier i 
naturen och årslånga experiment på godset Seebach i Thiäringen har det 
lyckats denne man att på ett lysande sätt praktiskt ådagalägga, att fågel- 
lifvet ej allenast kan bibehållas, utan jämväl i hög grad ökas i kulturskogen. 
De medel, som bevisligen föra till detta mål, har herr von B. själf 
beskrifvit i sitt arbete »Der gesammite Vogelschutz, seine Begriindung und 
ÅAusfiihrung», 1899. Boken blef år 1900 i något bearbetad form under titel 
>»Om fågelskyddet» öfversatt till svenskan af C.J. Gardell och finnes till- 
gänglig i bokhandeln för ett pris af 1 kr. 20 öre. För upplysningar, ut- 
öfver hvad som här kan lämnas, hänvisas till dessa läs värda tryckalster. 
Ett praktiskt fågelskydd omfattar 3:ne hufvudmomenter: 
1) anordnande af lämpliga häckplatser, 
2) vinterutfodring, 
3) efterhållande af fåglarnas fiender. 
Utfordringen såväl som förföljelse af småfåglarnas ärkefiender, bland 
hvilka kringstrykande kattor, kråkfåglarna — i synnerhet nötskrikan och 
lafskrikan — samt ekorren böra framhållas, kan understundom vara i 
hög grad af behofvet påkallad. Åtgärder härför kunna också träffas på 
ett mer eller mindre praktiskt och effektivt sätt, hvarom von Berlepsch 
lämnat värdefulla upplysningar. Dock skall här redogöras endast för 
det viktigaste, af hvad till fågelskyddet hörer, nämligen hur häckplatser 
böra anordnas i våra skogar, hagar, ängar och trädgårdar. 
Det gäller härvidlag att tillfredsställa såväl de hålbyggande som de 
fribyggande arternas olikartade kraf och att på samma gång välja medel, 
hvilka ej blifva till hinder för en intensiv beståndsvård. Detta sker genom 
att åt de hålbyggande fåglarna uppsätta holkar och åt de fribyggande an- 
lägga smärre buskager, som man kan kalla näst- eller skyddshäckar. 
Framgången med dessa åtgärder är i allra högsta grad beroende 
däraf, att det surrogat, som erbjudes fåglarna i stället för naturen, verk- 
ligen kommer denna tillräckligt nära. Detta är zcke fallet med de van- 
liga, af bräder hopslagna holkarna. Dessa erbjuda ej fåglarna en ruf- 
ningskammare af samma form som de naturliga trädhålorna, fukta lättare, 
gifva mindre skydd mot temperaturväxlingar samt ha en helt annan 
akustik. Von Berlepsch har funnit, att denna sista omständighet ej är 
oväsentlig. Af alla dessa skäl godtagas ej heller brädholkarna af hål- 
byggarnas stora flertal eller i de fall så verkligen sker, endast dröjande 
och motvilligt. De naturliga, af hackspettarna förfärdigade trädhålorna 
äro flaskformiga med halfrund botten. Ingångshålet, hvars vidd växlar 
allt efter den spettart, som upphuggit detsamma, lutar konstant omkring 
