306 UNO WALLMO. 
synes obestridligt, och till och med vi, som icke äro alltför framsynta 
utan som gå och dåsa i makliga vanor och nedärfda åskådningssätt, 
finna det alldeles naturligt och i sin ordning att det skall förefinnas skog, 
och mången går och småsvär öfver att nuvarande rothuggningar få fort- 
gå. Men hur väl placerade svordomarna än äro, så hjälpa de icke i 
detta fall. För en gång måste utfunderas andra medel, som möjligen 
kunna vara effektivare. 
Men om vi nu alla äro ense om att skogens tillvaro är nödvän- 
dig, och om vi på samma gång ha klart för oss att skogen, i motsats 
till malmen, kan årligen sätta tillväxt och bereda fortbestående inkomst, 
så äro väl vi, som bygga och bo i detta vackra land, äfven ense om 
att ett förödande skogsbruk icke är på sin plats utan att tvärtom ett 
uthålligt skogsbruk öfver allt landet vore synnerligen eftersträfvansvärdt 
icke blott för den enskilde skogsägaren utan äfven för landet i dess hel- 
het. Hvad innebär då termen uthålligt skogsbruk? 
Före besvarande af denna fråga uppställer jag till besvarande en 
annan fråga: Hvad menas med uthålligt landtbruk? De flesta män- 
niskor tro sig förstå landtbruk, och nästan lika många tro sig begripa 
skogsbruk. Därför skäms jag nästan att söka gifva en definition på 
uthållighetsbruk i våra båda modernäringar, i all synnerhet som allas 
vår vän Schotte väl kommer att låta trycka hvad jag säger och sända 
det ut öfver landet, och då kommer i det där tryckta att stå precis hvad 
som hvar människa visste förut. 
Herrar förståsigpåare i landtbruk veta, att med uthålligt landtbruk 
menas att utan utsugningar och rofferier bruka åkerjorden så, att hon 
afkastar det högsta möjliga icke blott i år utan äfven nästa år och alla 
därpå kommande år, undan för undan. 
Och med uthålligt skogsbruk måste väl då menas precis detsamma, 
nämligen att utan utsugningar och rofferier så bruka skogsmarken, att 
hon afkastar det högsta möjliga icke blott i år utan äfven nästa år och 
alla år framåt. Men då återstår en ny fråga: vid hvilken storlek eller 
ålder skall man afverka skogen för att med uthållighetsbruk skogsmar- 
ken skall afkasta det högsta möjliga för all framtid? 
Om det till exempel kunde bevisas, att man genom att odla och 
skörda julgranar finge största afkastningen från skogsmarken och sam- 
tidigt kunde kvarhålla henne i växtkraft, så borde man naturligen taga 
i öfvervägande att betjäna sig af dylik kultur. 
Men utom julgranar hafva vi äfven andra virkessortiment såsom 
bränn- och kolved, pitprops, trämasseved och timmer, och dessa sorti- 
ment äro som bekant kurantare varor i marknaden än julgranar. Hvarje 
skogsman, som sköter en skog, måste således för sig uppställa frågan: 
