UTHÅLLIGT SKOGSBRUK. 321 
dock, mer eller mindre långsamt, men dock säkert. Hit höra en betydande 
del smärre och medelstora skogar samt många, många bolagsskogar. 
Om denna lunk i skogsafverkningen fått ostördt fortgå, så hade 
visserligen vårt skogskapital så småningom smultit ihop; men med en 
årlig öfverafverkning af endast några millioner kubikmeter hade skogarna 
kunnat räcka kanske hundra år framåt eller mera. Men så tillstötte en 
ny faktor, och den faktorn hette skogsjobbare. 
Sådana ha nog förekommit ganska länge här i Sverige, men öfver- 
hufvud taget har företeelsen skjutit upp och blomstrat först under de 
senaste tio å femton åren. Skall jag ge en definition på typen? Man 
börjar med tvenne tämligen tomma händer samt köper först en mindre 
egendom, afverkar skogen under loppet af ett par tre år och bortkursar 
så hela egendomen igen. MHärpå har man nu förtjänat en hacka samt 
såmedelst ökat sitt rörelsekapital. Detta ger anledning att nästa gång 
köpa en större egendom än första gången. Förfarandet blir dock det- 
samma. När man så har fortsatt en tid och utvidgat sin affär, så kom- 
mer man under fund med att det dock är tidsödande att själf afverka 
skogen, ty därtill åtgår kanske ett par tre år, om skogen är stor. Nu 
börjar man i stället med en ny taktik: man köper en egendom, men be- 
håller den endast några dagar eller på sin höjd en månad samt säljer 
den då, med förtjänst naturligen, till någon annan skogsjobbare, som ännu 
icke kommit så högt i graderna utan som fortfarande själf ombesörjer 
afverkningen af skogen. Vid det här laget, när man således blifvit en 
verklig grosshandlare i egendomar, d. v. s. köper och säljer dem lika 
lättvindigt som skolpojkar kursa med byxknappar, vid detta laget, säger 
jag, börjar man känna sin makt och betydelse och kanske äfven sitt 
ansvar inför gud och människor, och då kan det till och med hända, 
att man börjar skrifva i tidningarna och tala om sin verksamhet i kul- 
turellt hänseende. Ty egendomsjobbandet har visst icke skett för att 
tjäna pengar. Nej, visst icke! Utan man har arbetat endast i kultur- 
ellt syfte ... Men bakom dessa kulturbragder ligga tjogtals sköflade 
egendomar, som förgäfves en gång anropat om barmhärtighet. Skogs- 
jobbaren hör icke till någon bestämd samhällsklass. Det finnes sådana 
med fina handskar på händerna, och det finnes sådana med af arbete 
valkiga händer. Och dessa senare jobbare kunna äfven göra affärer i 
egendomar af hundratusentals kronors värde. Utom beträffande hän- 
derna, så skilja sig de senare från de förra egentligen endast däruti, att 
de senare ännu icke börjat tala eller skrifva om sin kulturella mission. 
Och skogsjobbarnes antal är legio, ty de äro många. Man kan näs- 
tan säga att en skogsjobbare lurar bakom hvarje buske eller åtminstone 
bakom hvarje timmerträd. Ty icke lär det finnas många skogsegendomar 
i Sverige hvilka icke varit utsatta för attack från skogsjobbares sida. 
Skogsvårdsföreningens Tidskrift, 1907. 23 
