322 UNO WALLMO. 
Men det är icke nog med att egendomarna sköflas på skog. Dessa 
skogsjobbare förstöra äfven vårt landtbruk. Jag skall berätta en histo- 
riett. För ett par månader stod följande notis att läsa i en tidning: 
» Ödegårdar hålla på att uppstå inom Stockholms län, uti Kimsta- 
och Sigtunatrakten, som följd af skogens sköfling. Husen äro förfallna, 
jorden ligger i lägervall, fullväxt af ogräs, så att 5 —10 nötkreatur knap- 
past kunna vinterfödas, där förut 50—100 dylika hade god näring. In- 
gen vill köpa dessa gods, ty de äro så godt som värdelösa, sedan sko- 
gen sköflats.» 
Jag klippte ur notisen osh stoppade den på mig, ty detta såg ut 
som öfverdrift, om något. Men jag skulle själf få syn för sägen förrän 
jag anade. Ett par tre veckor efter det jag läst notisen i fråga mottog 
jag ett förordnande af Konungens befallningshafvande i Uppsala län att 
förrätta sådan syn, som står omnämnd i $ 2 nya skogslagen angående 
vård af enskildes skogar. Det gällde en egendom i Uppsala län, där 
skogssköfling pågick. Nåja, jag kom dit och besåg egendomen. Där 
hade växlats ägare, och nu residerade tvenne norrlänningar där. Egen- 
domens åkerareal omfattade cirka 430 tunnland, men hela kreatursbe- 
sättningen hade under vintern utgjorts och utgjordes nu af 8 kor, säger 
åtta kor. Men kunna ni, mina herrar, gissa hvad jag fick för svar på 
min fråga, hvarför de läto renraka hela skogsarealen. »Jo», svarades, 
»vi behöfva mera betesmarker.> Man kunde således inte föda de 8 
korna på de 430 tunnlanden åker och förutvarande stora betesmarker, 
utan måste dessutom afröja egendomens till något hundratal tunnland 
uppgående skogsmark för att få ytterligare »betesmark.»> (Hälsingebon- 
den ville naturligen krypa bakom $ 5 i den dumt formulerade nya 
skogslagen). Men jag frågar, hur länge skall detta hänsynslösa egen- 
domsjobberi med åtföljande sköfling af skogs- och landtbruk få fortgå? 
Och jag frågar ytterligare, hvaraf kan det månne komma sig, att de ur- 
sprungliga egendomsägarne vilja upplåta sina skogar till rofdjuren? Och 
ännu en fråga, hvaraf kan det månne komma sig att herrar disponenter 
och aktionärer, allesammans gladeligen åse att deras skogstillgångar 
slukas? På dessa båda senare frågor kan jag möjligen lämna svar. Ty 
jag vill anförtro herrarna något. Det är en hemlighet, så att jag ber 
herrarna inte berätta saken för någon. Jag har nämligen gjort en upp- 
täckt, en upptäckt på medicinskt område. Jag har konstaterat en ny 
sjukdom. Bacillen har jag visserligen ännu icke funnit, men Albert 
Engström kan nog ändå rita af den i Strix. Han kunde på sin tid af- 
rita influensabacillen, med många spröt och taggar och hullingar på 
knän och armbågar, och då kan han nog äfven rita af denna bacill i 
fråga. Herrarna känna en otäck sjukdom som heter vattuskräck. Den 
