DISKUSSION. 327 
100—120 år och för tall 140—150. Doktor Lovén har på grundlag af 
samma undersökningar kommit till väsentligt kortare omloppstid. Båda 
herrarne kunna icke ha rätt. Jag antager därför, att öfverjägmästare Wallmos 
beräkningar icke äro allmängiltiga och ha då ringa praktiskt värde. 
Möjligen äro de matematiskt riktiga, men räntefoten är då satt lägre än 
till 5 2, hvarom dock ingenting sagts. Som vi noga veta, sofver icke räntan. 
Staten kan basera sin hushållning på 3!/, 27, men de enskilde skogsägarna, vi 
som måste förtjäna våra slantar, få räkna med lägst den nu vanliga obligations- 
räntan eller 5 2. Vid hvarje ekonomisk bedrift måste man räkna och arbeta 
så, att en anständig vinst uppstår. I annat fall är en affär icke sund. 
Äfven skogshushållningen måste grundas på ekonomiska lagar. Ställa vi 
omloppskalkylen på 5 2, så tror jag icke, att vi få fram de siffror, som 
visades på taflan, men hur går det då med den långa omloppstiden. Skola 
vi drifva vår skogshushållning efter herr Wallmos recept och gå under, skola 
vi låna pengar till 5 2, men basera vår förtjänst på lägre räntefot? 
Det sades vidare, att man skall söka uppdraga maximikvantiteten af skog 
på ytenheten och att detta var liktydigt med högsta afkastningen. Detta är 
godt och väl, men häri innefattas nog icke hela sanningen. Hufvudsaken 
är väl ändå, att skogen skall lämna mig största uthålliga inkomsten, äfven om 
omloppstiden blir reducerad endast till hälften af den af herr Wallmo be- 
räknade. Skogen måste genom nettovärdet af årliga tillväxten allra minst 
förränta sitt kapitalvärde på rot med gångbar ränta. 
Jag har burit ansvaret för skogsskötsel både i Sverige och Norge i åt- 
skilliga år, men aldrig har jag kunnat finna annat än att som mål för ut- 
hållig hushållning bör ställas skogens sförsta möjliga förräntningsförmåga. Den 
sammanfaller icke alltid med en stor kvantitet virkesförråd i de fall, då 
oräntabla dimensioner uppdragas såsom förhållandet blir i de långa omlopps- 
tiderna. Planktimmerdimensioner synas aftaga i kurs och i stället komma 
battenstimmer, pappersved- och propsdimensioner alltmer i favör. En skogs- 
man får ej förbise detta. Uthålligt räntabelt skogsbruk och lång omloppstid 
äro ej identiska begrepp. 
Inledaren talade vidare något om maximi- och minimidimensioner utan 
att närmare förklara deras begränsning. 
Räntabel maximidimensionen — och någon annan skola vi ej tala om 
— bör först beräknas och därefter undersökas i skogen, hvilken tid åtgår 
för att producera den. Så framkommer, tror jag, en riktig omloppstid. Med 
minimidimension bör väl förstås minsta gagnvirkesdimension. I blädnings- 
skogen varierar den efter skogens läge i förhållande till afsättningsplatsen. 
I trakthyggesskogen finnes ingen sådan angifven, ty detta hushållningssätts 
användbarhet förutsätter, att allt virke är gagnvirke oberoende af dimension. 
Till sist föreslog föredragshållaren, att man skulle »slunga» hans siffror, 
ja, däremot kan jag ingenting ha att invända. Om ännu ett kunna vi väl 
vara ense, och det är, att skogshushållningen måste liksom hvarje annan be- 
drift ställas på en sund ekonomisk grund. 
Öfverjägmästare Wallmo. Den föregående talaren glömde, att jag sade, 
att den första och den andra tabellen utvisa den kvantitativa tillväxten. De 
efterföljande 10 tabellerna omfatta värdetillväxten, d. v. s. den ekonomiska 
tillväxten, och jag har hela tiden sysselsatt mig med den ekonomiska tillväxten. 
Naturligtvis tänker jag på räntefoten. Skogen i och för sig kan mycket väl 
