DISKUSSION. 333 
stegringen på virket. Då jag på det sättet kommit till ett visst belopp hugg- 
färdigt virke gällde min andra fråga: hur lång afverkningstid måste anslås 
för detta virkesbelopp? Beträffande Hamra kronopark tror jag säkert, att där 
för 10 år sedan fanns en så betydlig virkesmassa af dylik huggfärdig skog, 
att man fått göra en inskränkning, på det att det icke skulle blifva för stor 
afverkning på en gång och sedermera stark nedgång i huggningen. Utan 
tvifvel hade jag där föreslagit att endast hälften eller kanske en tredjedel 
af den förefintliga ekonomiskt afverkningsmogna skogen skulle uttagas under 
första tjuguårsperioden: Härigenom minskas vådorna af beräkningens osäker- 
het, ty om jag ursprungligen skulle räknat med för liten värdestegring är jag 
ju vid en kommande revision i tillfälle att korrigera detta. Det är klart, att 
man icke får räkna enbart med värdet af enstaka träd. Om jag vet hvad 
ett träd på Hamra kronopark kostat för 10 år sedan och vet, hvad det 
kostar nu, så är detta icke afgörande för, huru pass rentabel affären varit. 
Jag måste äfven tänka på de träd, som torkat bort, på grund af för lång- 
sam afverkning, och på den återväxt, som omöjliggjorts genom att den öfver- 
mogna skogen lämnats att kvarstå. 
Hvad prisstegringen beträffar, så kunna vi f. ö. hafva all anledning att 
tänka på det starka prisfall på plank, som ägt rum. Om detta prisfall icke 
gifver med sig, skola vi få ett mycket kännbart bevis för att man icke får 
spela för högt i framtida värdestegringar på virke. 
Jägmästare P. O. Welander. Jag kan icke neka till att jag i öfverjäg- 
mästare Wallmos föredrag saknade åtskilligt. Siffrorna kunde jag icke granska, 
men en sak anser jag, att han förbisett, och det är, att då man säger, att 
skogen afkastar en viss ränta, måste man taga i betraktande att, innan sko- 
gen kommer till afverkning, är det ett stort manfall i densamma. Det är 
många träd, som gå under af röta och andra orsaker. Afdrag bör göras 
för dessa, då man räknar med så hög ålder, som herr Wallmo gjort, om af- 
kastningen skall motsvara verkligheten sedermera. 
I öfrigt tror jag, att det är af vikt att gå till grunden med denna fråga 
och få svar på, hvad anledningen kan vara till att, efter hvad man har an- 
ledning att antaga, skogen nu öfverafverkas så mycket. Det är icke öfver- 
afverkning, där den hufvudsakliga gamla skogen finnes, i öfre Norrland, utan 
söder därom, där väl ingen kan påstå, att någon nämnvärd mängd gammal 
skog finnes kvar. Jag hade väntat att öfverjägmästare Wallmo skulle söka 
utreda den saken. Jag tror, att man därvidlag måste taga hänsyn till, att 
det rör sig om naturprodukter, som behöfva mer än 100 år att mogna till 
skörd. Därigenom flyttas frågan öfver på ett nationalekonomiskt plan, där 
det icke går an att ensidigt bedöma den från skogens synpunkt. Den enda 
som, såvidt jag kunnat finna, berört denna synpunkt, är jägmästare Petterson, 
ehuru jag icke delar hans åsikt. 
Det har sagts af en talare, att virkeshandlandena, för att använda en 
höflig benämning, gjordt mycket ondt men äfven mycket godt i det att de 
hafva drifvit upp värdet på våra skogar. Ja, det hafva de gjort, och det 
är en olycka. De hafva fått ett högt värde på skogen, som icke motsvaras 
af tillväxten utan endast är ett realisationsvärde. Till och med då staten 
beräknar värdet på skog, som den inköper eller säljer, gäller realisations- 
värdet. Det är sålunda ett värde på skogen, som icke står i förhållande till 
den ränta, som skogen gifver genom virkets tillväxt. Detta har gjort det 
