DISKUSSION. 335 
skola skydda den växtliga skogen, därför att det vore ett allmänt in- 
tresse. 
Det talas om sköfling,- så snart man afverkar skog, hvars tillväxt är 
större än penningräntan på motsvarande kapital, men icke då mindre växt- 
lig skog uttages; men den s. k. oväxtliga skogen lämnar ägaren lägre ränta, 
det är hela skillnaden. En egendoms ränteafkastning är dock hufvudsakligen 
en enskild angelägenhet. Det allmänna intresserar sig mest för om skogs- 
kapitalet tillgripes eller ej, hvarför den skada jag tillfogar det allmänna kan 
under vissa förhållanden bli lika stor vare sig den afverkade skogen är växt- 
lig eller trögväxande. 
Jägmästare Petterson sade vidare, att den gamla skogen bör under vissa 
förhållanden uttagas någorlunda jämnt på öfvergångstiden. Hur kan man 
tro, att en sådan öfvergångstid skall tillämpas af enskilda personer utan med 
lagens tillhjälp? I vissa delar af Norrland, där förekomsten af oväxtlig skog 
är stor, finnes ingen annan utväg än att taga lagen till hjälp för att mode- 
rera afverkningen. 
Det var en annan sak, som jägmästare Petterson nämnde och som jag 
mest af allt opponerar mig mot, nämligen att man icke får betrakta skogs- 
bruket ur ensidig synpunkt. Om skogsbruket icke kan bära sig under någon 
tid, får man slå sig på någon annan näring. Det är en farlig ståndpunkt 
i vårt land, där förhållandena så växla. Det finnes landsändar, såsom i 
Norrland, där det icke går an att afverka skogen och sedermera öfvergå till 
landtbruket, där det finnes så stor folkmängd, att det icke är möjligt för den 
att på den fattiga jorden föda sig. Det vore att öka emigrationen. TI öfre 
delen af Sverige måste man räkna med skogsbruket som en näring, som icke 
får utsättas för sådana omkastningar. Det måste vara kontinuitet inom skogs- 
handteringen. 
Jägmästare Henrik Petterson. Jag framhöll uttryckligen, att jag icke vill vara 
med om hastiga omkastningar i årsafverkningen, utan att man bör söka för- 
medla öfvergången till den nedgångsperiod, som enligt min åsikt är ofrån- 
komlig, genom att sänka afverkningen successivt, så att befolkningen små- 
ningom kan anpassa sig därefter. Det är min tro, att, om man icke gör 
detta alltför brådstörtadt, kan befolkningen anpassa sig efter sådana för- 
ändringar i sina villkor. Vårt näringslif är icke fullt så mekaniskt inrättadt, 
att man kan säga, att, därför att en viss del af befolkningen en gång fått 
inkomst af en näring, måste den också hafva samma inkomst från just den 
näringen för all framtid. Befolkningen är nog så rörlig, att den kan an- 
passa sig efter nya förhållanden, blott icke förändringen sker med alltför 
stora språng. 
Orsaken att jag i anslutning till herr Lindhagens motion endast föror- 
dade skydd för den växtliga skogen var, att det egentliga öfverskottet på 
oväxtlig skog enligt min åsikt finnes i Lappmarken, där afverkningen redan 
nu regleras genom utsyningstvång. Jag har för min del icke fått den upp- 
fattningen, att det skulle blifva några farliga omkastningar i afverknings- 
beloppens storlek genom att i öfriga delar af landet den oväxtliga skogens 
afverkning fortfarande vore fullständigt frigifven. 
Bruksägaren Alb. Bergström. Det är endast ett par små inlägg i frågan, 
som jag ytterligare vill göra. Det ena rör den farhåga föredraganden så 
lifligt uttalade för att den intäkt, som skulle erhållas genom skogens reali- 
