340 GUNNAR ANDERSSON. 
Vill man svara härpå, gäller det att först klargöra i de allmänna 
dragen hvad som skall utställas. Det har ju hittills vid utställningar 
varit vanligt, att detta öfverlåtits åt det enskilda initiativet, som utan 
föregående förhandling med utställningsledningen framvisat hvad som 
lysst. Utställningarne, ej minst då det gällt så föga upparbetade arbets- 
fält som skogshandteringens, ha också utgjort den brokigaste blandning 
af godt och ondt, man har på dem träffat allt möjligt, från de gedignaste 
framställningar till de löjligaste kuriositeter. Erfarenheten om att denna 
fullkomligt obundna frihet delvis förtagit utställningarnes riktiga och 
goda grundidé har som bekant gjort, att man på senare tider, med ute- 
slutande af oväsentliga och endast platstagande föremål under intimt 
samarbete med de i ena eller andra afseendet verkligen på området pro- 
ducerade, lyckats åstadkomma en helhetsbild af t. ex. ett visst skedes 
arbete inom ett visst område. Efter dessa idéer ha exempelvis såväl 
hos oss som i utlandet under senare tider ett antal särdeles lyckade 
konstutställningar anordnats, så har Sverige uppträdt på ett antal täf- 
lingspunkter i utlandet under senare år, så anordnas, för att blott nämna 
ett exempel, den turist- och sportutställning, med hvilken vi om några 
dagar möta i Berlin. 
Anse vi tiden inne, för att genom en utställning slå ett slag för 
skogssaken, så skall den enligt min mening anordnas just på ofvan an- 
tydt sätt; först en väl genomtänkt, i detalj utarbetad plan om hvad som 
för vår skogshushållning bör och måste belysas, så ett samarbete mel- 
lan utställningsledningen och utställarne, hvilka under en ej alltför knappt 
tillmätt tid få förbereda sig, sedan utställningen själf, hvilken ej heller 
får lämnas åt sitt öde, utan i samband med hvilken väl öfvertänkta åt- 
gärder måste vidtagas dels för att bereda skogsintresserade lätt tillfälle 
att besöka den samt ej minst att förstå hvad de där se och så till sist 
ett verk om densamma, som består sedan utställningen själf upphört. 
Då jag nu söker i de allmännaste dragen skissera hvad jag tänkt 
mig böra inga i en sådan utställning, så behöfver jag väl knappast be- 
tona, att äfven jag själf väl inser hurusom jämkningar och omläggningar 
i detaljerna böra ske. 
Utställningen bör uppdelas i skilda afdelningar eller sektioner. 
En af dessa skulle jag vilja benämna sektionen för statistik och skogs- 
ekonomi. I våra ämbetsverks gömmor finnas åtskilliga värdefulla sam- 
manställningar angående skogsförhållanden, hvilka praktiskt taget äfven 
för de intresserade äro okända och svåråtkomliga och därför oanvända. 
Dessa böra vid en utställning luftas. Men vida viktigare är naturligen 
hvad som på detta område till utställningen bör åstadkommas. Förra 
årets riksdagsarbete bragte fram frågan om nödvändigheten att statistiskt 
