342 GUNNAR ANDERSSON. 
sultat föreligga redan från skilda delar af landet. Mycket finnes säkert 
af högsta värde på dessa områden iakttaget och utexperimenteradt, men 
huru litet hoparbetadt, huru litet kritiskt behandladt är icke de i strödda 
uppsatser kringspridda och på den muntliga traditionen beroende upp- 
fattningar, som ligga till grund för våra växlande opinioner i dessa 
frågor. Med djup själfironi kunna vi fråga: är det icke äkta svenskt, 
att det gått årtionden mellan upplagorna af läroböckerna i svensk skogs- 
hushållning, mellan handledningarne i vården af landets väl för närvarande 
största kapitaltillgång! 
Kan det under sådana förhållanden verkligen vara någon, som tviflar 
på, att en omsorgsfullt och väl planlagd och genomförd sektion för skogs- 
vård ej skulle vara i högsta grad väckande, ge upphof till otaliga diskus- 
sioner och debatter, till kritik och väckelse, till försök och arbete och 
mynna i framgångar erkända af kommande släkten. 
En tredje sektion har jag tänkt mig ägnad åt skogsteknologien. När 
man vandrar genom kontinentens skogar t. o. m. med utlandets före- 
gångsmän på skogshandteringens område, har åtminstone jag understun- 
dom haft samma känsla angående deras i välvilligt försiktiga yttranden 
formulerade uppfattning af våra skogsförhållanden, som då man af vackra 
läppar i södern får förstuckna frågor om björnarne i Stockholmstrakten: 
ett visst nedlåtande intresse för barbarlandet där uppe i norden, där 
man fäller urskogarne, kanske med bronsyxor, kanske på senare åren 
med järnvärktyg! När det har gällt skogsvården, har jag uppriktigt 
sagdt i allmänhet förhållit mig ganska tyst vid försvaret af det kära 
fosterlandet, men när det gällt konsten, att snabbt, exakt och billigt för- 
flytta en växande skog från landets inre till ångaren, destinerad till kon- 
tinentens stora trävaruhandelscentra, har jag alltid med mycken säkerhet 
förklarat, att vi svenskar i alla afseenden stodo bland de främsta i värl- 
den, såväl när det gällde utdrifning, och flottning, som försågning enligt 
rationella och goda metoder. Jag tror ock, att man ej behöfver vara 
specialist på det skogstekniska området, för att vara berättigad fälla ett 
sådant omdöme. Så mycket vackrare bör också den sektion kunna bli, 
där allt detta visas. Jag tror också, att den blir den som mest skulle 
locka utlänningar. 
Här en liten parentes. De af herrarne, som varit i tillfälle att träda 
i beröring med utlandets skogsmannakretsar eller något följa den ut- 
ländska skogslitteraturen, ha nog märkt huru ofantligt litet de svenska 
skogsförhållandena där äro kända. Utanför den lilla kretsen af trävaru- 
agenter i några större hamnar, äro svensk skog och svenska skogsförhål- 
landen bara ett namn, med hvilket man förenar begreppet om stora i 
omfattande grad exploaterade urskogar. Sveriges skogar äro för äfven 
