DE NYA SKOGSLAGARNAS TILLÄMPNING. 353 
olika förhållanden, såsom ett större eller mindre beroende af skogens af- 
kastning, hvarigenom uthållig skogshushållning gör sig mer eller mindre 
kännbar, på dem som afverka skogen och deras uppfattning m. m. 
Hvar skall man då anse, att gränsen för ett ingripande bör sättas? 
Svaret härpå torde bli följande. Då den årliga afverkningen öfver- 
skrider, hvad med skogens uthålliga afkastningsförmåga är förenligt, och 
då den samtidigt utföres, så att återväxten äfventyras, samt dessutom då 
flera sådana på hvarandra följande normala årsafverkningar tillsammans 
öfverskrida den normala kalmarksarealen. I och med detsamma att det 
redan vid afverkningen är sörjdt för återväxten genom kvarlämnande af 
fröträd kan ett ingripande ej anses vara berättigadt, förrän det visat sig, 
att återväxt på detta sätt ej är att förvänta. 
Om ett ingripande på grund af ofvanstående framtvingats, bör 
man göra vederbörande uppmärksamma på det rådande missförhållandet 
och söka få till stånd en skogsodlingsförbindelse, hvilken af vederbörande 
underskrifves och förses med antaglig säkerhet. Detta är allt som tills 
vidare kan erfordras. Endast i det fall att sådan förbindelse ej kan 
komma till stånd, måste följden bli en laglig undersökning. TI och med 
detsamma har det skede inträdt, att det är af största vikt, att den allra 
största noggrannhet och urskillning iakttages. 
På undersökningen grundar sig såväl en eventuell öfverenskommelse 
som ett domslut, och intet lär kunna i något af de senare intagas utan 
att förut vara upptaget i undersökningsinstrumentet. Detta är således 
grundläggande. Vid upprättandet af undersökningsinstrument är det af 
stor vikt att allt, som kan bli föremål för pröfning vid en eventuell rätte- 
gång, noggrant uppställes och bestämmes, enär vid dylikt tillfälle intet 
annat finnes att bygga på. 
Först och främst bör man noggrant akta sig för att för mycket 
sammanblanda skogs- och s. k. hagmark. Lagen tillerkänner ju »nödig 
betesmark till betning af hemdjur, samt skogsmarks utläggande till nö- 
dig beteshage», och det torde vara tvifvel underkastadt, om man här- 
vidlag kan och får taga ordet skogsmark i dess absoluta och strängaste 
bemärkelse. 
Ordet skogsmark torde i dess i lagen använda bemärkelse betyda 
dels mark, som från forstlig synpunkt är skogsmark och tillika ej be- 
höfves som bete för gårdens vinterfödda kreatur, dels mark, som anses 
som hagmark, men som är öfverflödig till nödigt bete, försåvidt den- 
samma ej genom att lämna annan afkastning af betning kan anses 
lämna högre afkastning än om den utnyttjades till skogsändamål en- 
bart. Å vissa orter finnes föga eller kanske inga utmarker, som kunna 
producera något egentligt bete och anses vara hagmarker, utan äro att 
Skogsvårdsföreningens Tidskrift 1907. 25 
