360 HENRIK CARBONNIER. 
sökt undvika. Man måste nämligen tänka sig, att vid köpets uppgörande 
kostnaden för den blifvande skogsodlingen måste tagas med i beräk- 
ningen. Om man tänker sig, att ett skogsområde är värderadt till en 
viss summa, så kan afverkaren ej betala denna summa, om han skall 
verkställa skogsodlingen, hvilket han med nuvarande lagbestämmelser 
alltid måste vara beredd på, utan måste den beräknade kostnaden för 
denna afdragas först. Han afverkar emellertid skogen, och då tiden för 
skogsodlingen är inne, är han försvunnen eller insolvent. Ja, då måste 
jordägaren utföra skogsodlingen, och då får han ej blott själf bekosta 
denna, utan han lider äfven förlust af det afdrag, som vid köpets upp- 
görande gjordes af afverkaren för skogsodlingen. Att sådana fall komma 
att äga rum under nuvarande förhållanden, och det må hända mera, än 
man tror, är otvifvelaktigt. Vid köps uppgörande fritager sig emellertid 
afverkaren-köparen merendels all ansvarighet, som enligt lag kan åläggas 
honom; men detta aftal är ett privataftal emellan säljaren och köparen, 
och i förekommande fall äro ändock båda ansvariga, afverkaren i första 
hand. Mera torde emellertid förloras än vinnas genom 1 $ lydelse i 
denna punkt. Som ofvan blifvit visadt, kommer dock jordägaren i de 
flesta fall att få utföra skogsodlingen och därtill i vissa fall under syn- 
nerligen betungande omständigheter. Om jordägaren däremot ensam 
vore ansvarig, behöfde han aldrig vid köpen löpa den risken att bli be- 
dragen som ofvan visats, utan han skulle få full valuta för den skog, 
han sålde. Det är ju för öfrigt naturligast, att ägaren, i hvars intresse 
det ju för öfrigt ligger, utför skogsodlingen och ej afverkaren. Dess- 
utom skulle mycket vinnas med att endast en person som är bofast, 
blefve ansvarig för återväxten. 
Å hvarje skog som betraktas som enhet får ständigt finnas en viss 
areal kal, hvilkens storlek står i direkt förhållande till den produktiva 
marken, beroende på den lämpligaste, den finansiella omloppstiden 
samt kulturtiden. När denna areal ej öfverskrides, kan någon an- 
märkning ej göras. När gränsen emellertid öfverskrides, och afverkningen 
göres på ett sådant sätt, att återväxt ej kan erhållas utan att särskilda 
atgärder därför erfordras, då är gränsen för skogens normala afkastnings- 
förmåga öfverskriden och i samma mån förvaltningskostnaderna ökade. 
Detta är en gravation på ett hemman, som borde vara att betrakta som 
en första inteckning i detsamma. Om så faktiskt vore fallet, skulle hela 
systemet vinna i enkelhet och naturlighet. Nu blir systemet i hög grad 
inveckladt därigenom att två personer äro medansvariga, och lagen för- 
lorar i effektivitet. En person säljer t. ex. med fem års afverkningstid 
skog till en annan person, så att härigenom en tredjedel kalmark upp- 
står utaf hela skogens areal. Afverkningen bedrifves på ett sådant sätt, 
