SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1907 H. 8—9. 
Om sjunkvirke vid flottning. 
Föredrag vid Föreningens för Skogsvård årsmöte den 15 april 1907. 
Af Axel Löf. 
På få ställen i vårt land råda sådana förhållanden, att virke med 
fördel kan transporteras från afverkningsplatserna direkt till förädlings- 
verken, utan anlitande af flottleder. Vid detta sistnämnda transportsätt 
når ej allt virke sin bestämmelseort, hufvudsakligen beroende på att 
en del sjunker under transporten. 
Redan nu är det en ej oväsentlig del af det till flottlederna ned- 
fraktade virket, som på nämnda sätt går förloradt. Denna förlustpro- 
cent kommer också att ökas, efterhand som våra gamla, grofva skogar 
blifva afverkade och yngre och smärre virke medtages. 
Som några försök att råda bot på denna virkessjunkning ej såvidt 
jag vet äro utförda, har jag påbörjat en del små praktiska undersök- 
ningar och är det resultaten af dessa som nu framläggas. 
Med »sjunkvirke» afses vanligen endast frodvuxet tallvirke. Gängse 
åsikter äro vidare: 
att kvistiga toppar flyta bra, oberoende af virkets beskaffenhet i öfrigt, 
att virke med stor kärnved under alla förhållanden flyter, samt 
att granvirke ej har benägenhet att sjunka. (Denna sista åsikt torde 
dock numera hafva frångåtts af de flesta.) 
Ett aktgifvande på virket i flottlederna visar oss dock, att så ej 
är förhållandet. Nu finner man mer och mindre kärnfulla, samt både 
kvistiga och kvistfria »dykare» af såväl furu som gran. Anledningen 
härtill har man att söka däri, att såväl frodvuxna träd och toppar som 
ock undertryckt virke medtages till låga dimensioner, hvilket förr aldrig 
förekom. 
På olika trakter och under olika förhållanden varierar dock sjunk- 
virkets beskaffenhet högst betydligt. I t. ex. Väster-Dalarne kan man 
som sjunkvirke anse: 
