414 J. E. KINMAN. 
På något håll, där liknande kontrakt som det första här ofvan be- 
gagnats, har man fordrat fullständig betesfred under de första 5 åren 
efter skogsodlingen. Detta är dock en fordran, som, enär hägnad blir 
nödvändig, afsevärdt fördyrar och därigenom försvårar skogsodlingen 
isynnerhet för de minsta skogsägarna, hvarför mindre stränghet torde 
vara på sin plats, äfven med risk att någon skada sker på skogsodlin- 
gen genom betning. I ett annat af mig kändt fall har kontraktet an- 
setts böra gälla icke som här ofvan i högst 20 år, utan i 50 år, hvar- 
jämte inteckningsrätt förbehållits. Detta synes mig dels vara alltför strängt, 
dels med tiden medföra för mycket besvär; med andra ord vara en allt- 
för vidlyftig apparat för ändamålet. 
Åtminstone i de län, där ekonomiska kartverkets häradskartor fin- 
nas tillgängliga, böra skogsodlingarna ungefärligen inläggas å kar- 
torna. Härigenom kan man lättare hålla reda på, hvad som under 
årens lopp blifvit utfördt, hvilket förutom den praktiska nyttan kan 
vara af stort intresse i framtiden. Dessutom bör en skogsodlingsliggare 
föras öfver alla skogsodlingar, som skogsvårdsstyrelserna helt eller delvis 
bekostat. 
Till skolbarns undervisning i skogskultur bör naturligtvis skogsfrö 
och plantor kostnadsfritt tillhandahållas under 1 dag vid hvarje skola, 
som önskar det. Om planteringsdag framdeles skall blifva obligatorisk 
vid alla skolor, torde skollärarna ensamma få åtaga sig besväret med 
undervisningen. Tillsvidare torde det vara bäst, att undervisningen le- 
des af en skogsvårdsstyrelsens plantör eller tillsyningsman jämte skol- 
läraren. Man bör härvid icke så mycket lägga an på att få mycket ut- 
rättadt, som på att få kulturen väl gjord. Annars kan det nog hända, 
att barnen, då de vuxit upp och gå ut för att se, hvad de i ungdoms- 
åren sått och planterat, med besvikenhet finna fältet lika kalt som på 
planteringsdagen. Genom ett sådant misslyckande ökas icke intresset 
för skogsodling. Man bör därför använda endast bästa frö och bästa 
omskolade plantor, som med synnerlig omsorg utsättas. Så vidt möj- 
ligt bör kulturen utföras på ett ställe, där afsevärd skada genom betning 
icke är att befara. 
För att kunna tillhandahålla skogsfrö från orten hafva somliga skogs- 
vårdsstyrelser anlagt egna fröklängningsstugor; andra stå i begrepp att 
göra det. Plantskolor äro också anlagda, ehuru de hittills sällan torde 
hafva motsvarat behofvet, som varit större än man väntat. Härutinnan 
kommer naturligtvis rättelse att ske så fort som möjligt på grund af 
vunnen erfarenhet. Visserligen kan man få köpa plantor från enskilda 
plantskolor, men alltför långa transporter äro riskabla, och många plantor 
fördärfvas, då de få stå länge inslagna och vänta på användning. Af 
