OM SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS VERKSAMHET. 421 
ligen äfventyrad, helst med bifogande af något slags kartutkast. Om 
såsom ofta sker ingenting annat angifves, än att på ett visst hemman 
afverkning skett, så att återväxten anses uppenbarligen äfventyrad, 
nödgas förrättningsmännen gå öfver hela hemmanets skogsmark, hvil- 
ket väl mången gång är ett alldeles onödigt arbete. Icke heller får 
styrelsen vänta sig, att undersökningen skall vara ett slags polisförhör, 
genom hvilket med tillhjälp af vittnen skall utredas, huru mycket som 
afverkats af viss person eller under vissa år, då förrättningsmannen en- 
ligt lagen ej ens är skyldig att kalla jordägare eller afverkningsrättsin- 
nehafvare till förrättningen. Utan får väl detta i tvistiga fall blifva sty- 
relsens eller dess tjänstemäns sak. Angående utförandet af en sådan 
undersökning är förut taladt i denna tidskrift (årg. 1905, sid. 427.' 
Till hvad jag där yttrat, har jag intet väsentligt att tillägga. Det har 
yrkats på, att de ställen, där återväxten ansetts uppenbarligen äfventy- 
rad, skulle utmärkas med numrerade pålar. Då naturliga gränser eller 
fasta konstgjorda gränser såsom diken eller hägnader finnas, äro dessa 
otvifvelaktigt bättre, och endast i saknad af sådana böra pålar utsättas. 
Om i undersökningsinstrumentet hänvisas endast till pålar och dessa 
komma bort, har man sedan alls ingenting att hålla sig till. I instru- 
mentet bör man noga angifva, hvilka åtgärder som skola vidtagas, och 
särskildt bör man framhålla, att hjälpkultur skall utföras, så att fullt 
nöjaktig återväxt erhålles. Däremot torde tiden, då åtgärderna skola 
påbörjas och afslutas, icke böra i instrumentet föreslås. Sedan instru- 
mentet inkommit till styrelsen, kan afverkningsförbud begäras hos Kungl. 
Maj:ts befallningshafvande. Ett sådant förbud gäller dock endast 30 
dagar, därest icke saken inom denna tid instämmes till domstol, ej hel- 
ler sedan pant eller borgen ställts för de föreskrifna åtgärdernas fullgö- 
rande. Afverkningsförbud har således ingalunda den betydelse, som 
allmänheten ofta föreställt sig, då det uppfattats såsom permanent, men 
är dock ofta ett starkt påtryckningsmedel för att få en öfverenskommelse 
till stånd. Sedan förbud erhållits och äfven om sådant icke begärts el- 
ler beviljats, skall enligt lagens $ 3 skogsvårdsstyrelsen söka träffa öf- 
verenskommelse med den skyldige angående de föreskrifna åtgärdernas 
verkställande. Detta bör ske inom utsatt viss kort tid, på det att, om 
så behöfves, stämning må kunna uttagas inom nämnda 30 dagar. Ty 
äfven om pant eller borgen sättes hos Kungl. Maj:ts befallningshafvande, 
måste saken nog fullföljas genom stämning, därest öfverenskommelse 
icke träffas. I öfverenskommelsen bör tiden för åtgärdernas början och 
! Något om undersökning enligt $ 2 af lagen ang. vård af enskildes skogar den 24 
juli 1903. 
