SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1907, H. 12. 
Några reflektioner med anledning af Riksdagens 
skrifvelse ang. länsallmänningars bildande. 
Af Gustaf E. Svenson. 
I skrifvelse den 23 april 1907 till Kungl. Maj:t har Riksdagen fram- 
hållit det behjärtansvärda uti att skogsvårdsstyrelsernas befogenhet kom- 
pletteras därhän, att de äga rätt att för respektive läns räkning förvärfva 
och omhänderhafva skogsmark. De skulle på detta sätt finna ett aflopp 
för ofta allt för rikligt anhopade skogsvårdsafgiftsmedel och kunna till 
länets fromma bilda s. k. länsallmänningar. 
En ny lag med därå för dess funktionärer utarbetad instruktion 
behöfver nästan alltid tillägg och förbättningar, då ej allt kan af mänsk- 
ligt skarpsinne förutses. 
Det gäller då bland annat att afhjälpa anordningar, som visat sig i ett 
eller annat afseende felaktiga och olämpliga, men ej att ytterligare stad- 
fästa och stödja dem, ej att bygga vidare på dem och kringgärda dem. 
Så ock i detta fall. Vid ett hastigt genomläsande af ofvannämnda 
skrifvelse gör den ett godt intryck. 
Är det verkligen så, att öfvertlöd uppstår å skogsvårdsafgifter, 
synes det ju blifva ett synnerligen ändamålsenligt användningssätt, som 
härigenom komme att beredas dem. 
Undersöker man emellertid det verkliga förhållandet något närmare, 
får man vissa betänkligheter. 
Man kommer då underfund med, att detta öfverflöd ej finnes å mer 
än några få län. — Än mer. — Man får veta, att bland de öfriga länen 
flera i mellersta och södra delarna af landet på grund af sin skogfattig- 
dom långt ifrån att vältra sig i öfverflöd tvärtom ha att kämpa med 
bitter nöd, då det gäller att tillfredsställa länets kraf på hjälp och eko- 
nomiskt bistånd från skogsvårdsstyrelsen. Detta gäller redan de mest 
skriande behofvens afhjälpande. 
Samtidigt härmed är det dock tydligen just dessa sistnämnda län, 
som behöfva den största hjälpen. Här är ock behofvet af länsallmän- 
ningars bildande vida större och aktuellare än i de skogrika länen. 
