488 IN MEMORIAM 
vård af enskildes skogar, står blek vid sidan af den lifskraft, som uppen- 
barar sig i de oskrifna lagar, hvilka tillämpades vid vården af Fånö skogar. 
Och hvilket oförskräckt jättesteg innebar ej T:s framtidsplaner, sådana de 
ofvan angifvits, för samma skogar. Men den som ej kände skogshushåll- 
ningen å T:s privatgods och tillika ej hört hans innersta önskningar om ut- 
hållig skogsskötsel, besörid af skogsstaten, kunde ej ana, att T. ville mera än 
det, hvarför han först som kommittéledamot och sedan såsom riksdagsman 
med lif och värme kämpade. 
Spörjer man efter orsaken till den skenbart vida klyfta, som synes före- 
finnas mellan dessa båda ståndpunkter i åsikter angående, objektivt sedt, 
samma föremål, skogen, torde bästa svaret vara det T. själf gifvit den, som 
skrifver dessa rader. ”T. svarade med en fråga: »Huru gör Ni, om Ni från 
punkten a vill komma till 6?» Jag kände svaret: »Man går steg för steg.» 
Han erinrade tillika, att intet steg får tagas längre än terrängen medgifver. 
Och för den, som verkligen vill framåt, gäller det att känna terrängen och 
dess möjligheter. Viljan måste begränsas till det, som är möjligt. Med af- 
seende härpå verkade han inom kommittén återhållande mot längre gående 
tendenser. Inom riksdagen åter sökte och vann han genom sina väl af- 
vägda inlägg sympati och majoritet för flertalet af de förslag kommittén 
framlagt. 
Helt visst skulle man dock göra T. orätt, om man ville låta förstå, 
att han för privatskogar i allmänhet ytterst önskade ett sådant band, som 
han eftersträfvade för Fånö skogar. Hans mening torde varit, att den skogs- 
ägare, som sammanfört ett för skogshushållning lämpligt skogskomplex, skulle 
erhålla rätt att, om han det önskade, för framtiden ställa skogsområdet under 
skogsstatens vård och förvaltning. De fordringar däremot, som lagen borde 
ställa på den enskildes skogshushållning enligt T:s mening, kan man endast 
genom kombination af uttalanden närmelsevis angifva. Jag skulle vilja sam- 
manfatta dem sålunda: god föryngring, god beståndsvård, periodisk uthållig- 
het, ett klokt tillvaratagande af skogens alla alster. I ett sådant program 
blefve endast uthålligheten oklar. En periodisk öfverafverkning kan från 
skogsvårdssynpunkt vara fullt berättigad. Kräfver skogsvården, att afverk- 
ningen därefter afsevärdt minskas eller tidvis inställas, bör sådant ske. San- 
nolikt var detta T:s ståndpunkt. Mellan hans subjektiva önskningar och 
hans åsikter såsom politiker blir i så fall klyftan mindre, särskildt med hän- 
syn till hans tydligt uttalade mening att nya steg borde efter det första tagas 
för att främja och betrygga en god privat skogsvård. 
Det vardt honom ej förunnadt upplefva den dag, då terrängen tillät 
ett nytt steg på skogslagstiftningens mark. Men han kände behofvet däraf. 
Att betesfrågan ej blef löst genom 1903 års skogslagar, var en af T. lif- 
ligt insedd brist. Likaså ansåg han önskvärdt, att den för kustlandet i 
