514 NOTISER. 
som syssla med vår nationalrikedom skogen, som ej med vördnad minnas något 
manande ord, som stammat från den gamle och dock så ungdomsfriska byråchefen 
Zellén. Till denna hans verkliga kärlek till skogen hänför jag hans villighet att 
moderera sin åsikt, så snart han blef öfverbevisad om att han haft orätt. Så var 
det med införande af skogslagar i vårt land. Han motsatte sig till en början dy- 
lika, men då han omsider fann sådana nödvändiga, gjorde han sitt till för att göra 
de nya lagarna så goda och effektiva som möjligt. Och då statsmakterna fattat sitt beslut, 
var Zellén i främsta ledet af dem, som spridde kunskap om de nya lagarnas inne- 
börd. Särskildt minnes jag huru han vid skogsmötet 1994 vände sig till ungdo- 
men och uttalade det önskemålet att de »med full klarhet om nödvändigheten för 
vårt land af en god skogsvård efter ett energiskt arbete där hvarken mödor eller 
uppoffringar få sparas, i en framtid måtte få bevittna, att vår moder Sveas gröna kappa 
ej längre hänger trasig kring hennes skuldror». 
När jag talar om Zelléns kärlek till skogen vill jag erinra om den egendomlig- 
heten, att skogen har en sällspord förmåga både att ena och söndra oss människor. 
Den enar oss till entusiasm för sig, men den söndrar oss då det gäller att fastslå 
hvad som bör göras för att rätt sköta skogen och för att vinna målet: bevarandet 
af skogen såsom den kraftigaste häfstången för vårt materiella framåtskridande. Att 
Zellén var med då det gällde att enigt gå fram, har jag sagt. Men han var äfven 
främst i striden för hvad han ansåg vara rätt. De hugg han utdelade kändes, mer 
förklaras lätt af hans lifliga sinne och den goda afsikt han hade vid deras utdelande 
förstods säkert af de flesta. 
Den vård som vi rest öfver Johan Olof af Zellén är gjord af svart granit. 
Alla Zelléns närmare vänner förstå meningen härmed. Han var så lifligt intresse. 
rad af den rika förekomsten af denna stenart på vissa af våra kronoegendomar i 
Småland och Skåne och han njöt vid tanken på de goda inkomster han, den 
gamle nitiske statstjänaren, genom tillvaratagandet däraf lyckats göra statsverket, 
Det gläder mig att så många i dag äro närvarande här och särskildt är det 
en glädje för oss alla att se den aflidnes maka vid denna högtidlighet, hon som 
mer än andra vet, hvad den mannen arbetade. 
Låt täckelset falla.» Å 
Härefter framträdde byråchefen af Zelléns broder, d:r. H. af Zellén, och yttrade 
följande: 
»Om lösningen af jordelifvets gåta till dels, utom i renandet och mejslandet af 
den egna karaktären, är att söka äfven i förvärfvet och hugfästandet af goda och 
vackra minnen, så har förvisso denna senare uppfattning i dag vunnit en vacker 
och storartad tillämpning. Jag är förvissad om, att den man, hvars stoft hvilar 
här under kullen, själf i andlig måtto stått och står midt ibland oss, djupt rörd 
och böjd af innerlig tacksamhet för det erkännande, som här kommit hans arbete 
och lifsgärning till del, och då jag nu på släkts och anförvandters vägnar vid sto- 
den mnedlägger sorgens och saknadens krans, så har den virats under och äro däri 
inflätade de innerligaste och vördsammaste känslor af tacksamhet för hvad i dag 
skett och hvad här äfven för framtid mejslat hans minne.» 
Sedan slutligen sångkören stämningsfullt afsjungit »Hör jag forsens vilda 
fall», var den högtidliga minnesakten afslutad. 
