VEGETATION OCH FLORA I HAMRA KRONOPARK. 69 
arter, som helst hålla sig utmed bäckkanten, såsom Salix lapponum, 
S. phylicifolia, S. caprea, S. pentandra, S.cinerea. Men därjämte före- 
komma en hel del andra af mindre utpräglagdt nordisk karaktär, såsom 
brakved (Rhamnus frangula), tallon, kaneltörne (Rosa cinnamomea), olvon 
(Viburnum opulus), Zibast (Daphne mezereum) och ex. De flesta af 
dessa äro funna i den rikare utvecklade lunddälden kring Grysjöåbäc- 
ken. Alla voro emellertid enstaka eller spridda, några större, mera 
kraftigt utvecklade individer förekomma icke, utom af enen. De en- 
staka individ af olvon, som anträffades voro alla sterila. Risen spela 
en mera underordnad roll, ju artrikare vegetationen i öfrigt är. Dock ha i 
lunddälderna anträffats de flesta af de ris, som förekomma i barrsko- 
garna. Den i jämförelse med områdets öfriga vegetation särdeles art- 
rika ört- och gräsvegetationen utmärker sig oftast därigenom, att ingen 
art är särskildt ymnig eller bildar några renare, större bestånd. 
Växtsamhället bildas af en blandning af många olika arter, som alla 
förekomma spridt eller enstaka, endast på mindre fläckar riklig. Orsa- 
ken är ofta den, att marken består af en genom bäckens öfversvämnin- 
gar mer eller mindre frisköljd morän. Mellan de större blocken är det 
finare materialet bortsköljdt eller samladt på somliga punkter såsom sväm- 
sand. En bland de arter, som oftast förekommer mera rikligt är Molinia 
cerulea, hvilken genom sin täta skottbyggnad här och där åstadkommer 
små gräsmattor mellan blocken. Riklig är ofta likaledes Polypodium 
phegopteris och en verklig karaktärsväxt är Convallaria majalis. Bland de 
allmännare förekommande arterna äro vidare att nämna, dels verkliga lund- 
växter, såsom Melica nutans, Rubus saxatilis, Polypodium dryopteris, 
Geranium silvaticum, dels mera solälskande och starkt fuktighetsbehöf- 
vande växter såsom Parnassia palustris, Pinguicula vulgaris, dels också 
subalpina arter såsom Saussurea alpina och Tofieldia borealis. För 
öfrigt hänvisas till nedanstående ståndortsanteckning. Ett mosstäcke 
saknas; där vegetationen är mera rikt utvecklad, täckes marken af ett 
lager multnande blad och andra växtdelar. Här och där förekomma 
smärre hvitmosstufvor, hvilka emellertid icke förmå breda ut sig, åtmin- 
stone i någon större mån öfver den öfriga vegetationen. De antecknade 
arterna äro Sphagnum girgensohnii, S. papillosum och S. warnstorfit. 
Som typiskt exempel må följande ståndortsanteckning tjäna. 
Gryssjöäns utlopp i Fågelsjön, ung. I km. utmed åns stränder. Den 23 juli 1903. 
I den rätt flacka dalen utgöres marken af uttvättad morän, ställvis finnas smärre sand- 
fält af utsvämmad sand, ställvis ren blockmark, ställvis mera opåverkad morän. Åns grund- 
vatten gör sig än gällande öfver bredare områden åt sidorna, än öfver smalare, hvilket uppen- 
bart påverkar samhällets bredd. Artblandningen är ganska olikformig och många arter äro 
fläckvis rikl.—enst., medan de helt saknas på andra ställen. — Endast svag eller ingen öfver- 
skuggning. -— Marken betas regelbundet af lösgående djur; för slåtter torde den däremot 
