VEGETATION OCH FLORA I HAMRA KRONOPARK. 73 
vatten, ty frön och andra delar af i sådant lefvande växter saknas så 
godt som alltid, att de ojämförligt viktigaste torfbildarna ha varit ett 
antal starrarter, hvilka åtminstone tidvis lefvat under mycket rik vatten- 
tillgång samt att hvitmossor i stort sedt icke uppträdt som torfbildare 
vid afsättningen af de djupare liggande torflagren. 
Torfvens mäktighet växlar högst afsevärdt efter bäckenets form och 
torde i myrar, som efter utdikning satt sig, endast undantagsvis utgöra 
2 meter och därutöfver, vanligen 0,s—1,5 m. 
Återgå vi nu till de växtsamhällen, som intaga torfmarkernas yta, 
så kunna de som redan nämnts inom området lämpligen delas i 
myrar, hvilka på grund af den öfvervägande rikedomen af starrarter, 
böra hänföras till starrmyrarna, ehuru varianter finnas och 
mossar, i hvilka hvitmossor dominera. En fullständig öfvergångs- 
serie finnes dock från de fuktigare mossar, starrmossarna, i hvilka 
starrarter och hvitmossor i växlande förhållanden blanda sig med hvar- 
andra, genom de rena hvitmossarna till de torrare rismossarna. — 
I myr- och mossamhällena uppträda vidare de egendomliga flarkarna. 
En alldeles fristående ställning, närmast anslutande sig till de öppna 
vattnens vegetation, intaga de obetydliga fläckar med verkliga kärrsam- 
hällen, som på ett par ställen äro anträffade. 
De största arealerna intagas å torfmarkerna inom kronoparken af 
starrmyrar och starrmossar och dessa bestämma öfverhufvud dessa mar- 
kers fysionomi. Flarkarna tilldraga sig äfven stor uppmärksamhet, kan- 
ske mindre genom den areal de intaga än genom den kontrast de bilda 
till kringliggande slutna växtsamhälle. Rismossarna ha däremot mindre 
utbredning, i all synnerhet i ett sammanhang öfver större områden och 
utgöra ett visserligen intressant, men föga betydelsefullt led i torfmarker- 
nas vegetation. 
Starrmyrar och starrmossar äro genom en rad öfvergångsfor- 
mer nära förbundna och mången gång omöjliga att särskilja. I sina 
ytterlighetsformer utgöra de emellertid särdeles skarpt skilda stadier i 
mossens utvecklingshistoria. 
Den fuktigaste formen af starrmyren, i viss mån stående på öfver- 
gången till öppet vatten, finnes exempelvis invid Korrisbergsvallen 
vid vägen till Tandsjö. Närmast intill den härvarande tjärnen finnes 
en starrmyr bildad af ymnig Carex chordorrhiza och strödd till — rikl. 
C. ampullacea jämte några andra halfgräs; bland örterna märkas i syn- 
nerhet Menyanthes trifoliata och Drosera longifolia. Hvitmossor saknas 
eller spela en mycket underordnad roll, liksom amblystegier. Mellan 
starrstånden ligger vattenytan synlig; denna nådde vid tiden för vårt 
besök i augusti några cm. till ett par dem. öfver den starkt dyblandade 
Skogsvårdsföreningens tidskrift, 1007. Fackupftsatser i 
