70 G. ANDERSSON OCH H. HESSELMAN. 
allt å sluttande mark. Myren bildar i så fall icke någon jämnt lutande 
yta, utan är uppdelad i större eller mindre terrassliknande afsatser, be- 
gränsade mot hvarandra af mer eller mindre tvära partier. På de plana 
delarna är mossen utbildad, antingen som mer eller mindre fuktig starr- 
myr, eller också som öppna, tämligen djupa vattensamlingar. 
Dessa benämnas af folket flarkar och kunna stundom, såsom den 
förut publicerade bilden från den utdikade Flötmyren' visar, nå en myc- 
ket betydande utsträckning. 
Flarkarna äro ibland alldeles vegetationslösa, men vanligen äga de 
en sparsam vegetation af Carex livida, C. filiformis och C. limosa, 
Eriophorum angustifolium (stundom ensam beståndsbildande), Juncus 
stygius, Menyanthes trifoliata, Utricularia intermedia m. fl. 
Bottnen i flarkarna bildas af en mycket lös, djup torf, hvilande di- 
rekt på moränen. Vattnets djup kan växla från några decimeter till öf- 
ver en half meter eller mera. 
Den flarken dämmande afsatsen i myren är utbildad som starrmosse 
eller i många fall som rismosse. Bäggedera äro synnerligen fasta och 
starkt vattenhållande, och härigenom kan vattnet i en flark ligga ända 
till en å två meter högre än i en öfre nedanför liggande. 
Företeelsen torde bäst åskådliggöras genom beskrifning af ett mera 
pregnant exempel från en mellan skogklädda höjder liggande myr, ge- 
nomfluten af en bäck och mot fastmarken omgifven af en försumpnings- 
zon. Fotografien (bild 9) är tagen på en myr nära Svansjöbäcken un- 
der en exkursion, som företogs tillsamman med nuvarande generaldirek- 
tören K. Fredenberg, hvilken under några dagar för oss demonstrerade 
ett stort antal intressanta punkter inom parken, om hvilka han från 
den tid han i egenskap af revirförvaltare förvaltade densamma ägde 
en ingående kännedom. För den stora underlättnad, våra studier här- 
igenom vunno, bringa vi honom här vårt tack. 
Myren öfvertväras af torfvallar af det slag som synes å figur 9 
samt å den bifogade profilen. Den plana delen innanför vallen intages 
af en vegetationsfattig flark med lös torf, sluttningen åter af en starr- 
mosse. Där nedanför begynner en starrmyr. Höjdskillnaden mellan 
flarken och starrmyren är 1,7 m. den sluttande vallen, mätt från krönet 
till basen mäter en längd af 6 m. Vid genomgräfning visade sig nu ifrå- 
gavarande vall alltigenom bestå af en dyhaltig, seg starrtorf. Endast 
på ett ställe anträffades en trädlåga af tall; huruvida denna en gång 
vuxit på vallen eller ditsvämmats var ej möjligt att afgöra. 
1! Se H. Hesselman. Studier öfver skogsväxt å mossar. I Om trädplantor å utdikade 
flarkår. Meddelanden från Statens Skogsförsöksanstalt. H. 3, 1906. Äfven i Skogsvårds- 
föreningens tidskrift 1907 H. I. 
