VEGETATION OCH FLORA I HAMRA KRONOPARK. 79 
småningom glida ned för densamma. Träffar det då på ett fast eller 
"mindre rörligt jordlager, kommer det att såsom en liten terrass skjuta 
upp öfver detsamma. 
Slutresultatet är emellertid, att sluttningen till sist kommer att bestå 
af talrika små jordterasser, den ena öfver den andra. Hvarje terass be- 
står i kanten af ett gröfre stenmaterial, i sina mera centrala partier af 
sand och lera. Vanligtvis är vegetationen inskränkt till terassens kan- 
ter, medan öfre ytan är obevuxen. 
Något liknande äger säkerligen rum i våra myrar. Torfven torde 
nämligen i sluttningar, om ock i ringa mån, kunna råka i glidning, all- 
deles som flytjorden på fjällsluttningarna. Denna om än obetydliga glid- 
ning har en liten terassbildning till följd. På kanterna, som äro mest 
torra, komma starrmossar och slutligen rismossar till utbildning, på 
de inre, mera fuktiga delarna, som ofta bestå af ett lösare material, upp- 
stå våta starrmyrar eller flarkar. Under sådana förhållanden är det fullt 
naturligt, att starrmoss- och rismossträngarna komma att ligga vin- 
kelrätt mot lutningsriktningen. Men själfva glidningen torde förefalla 
mången ganska gåtlik. För densamma talar dock beskaffenheten af 
torflagren i strängarna. Dessa visa nämligen ofta, då torfven är tyd- 
ligt skiktad, vid genomgräfning hoppressade och upphöjda lager. Den 
enklaste förklaringen härtill torde väl vara, att torfven sakta kan glida 
ned för sluttningarna. När vallarna nått en viss stadga, torde glid- 
ningen upphöra, men sedan höjes vallens yta allt mera på grund af torf- 
bildning genom den vegetation, som kläder densamma. Den å sid. 76 
beskrifna torfvallen torde därför äga en afsevärd ålder, om man räknar 
från dess första uppkomst, ehuru den sedermera alltjämt tillvuxit. 
Bidragande orsaker till vallarnas uppkomst kan man kanske söka i 
häftiga vårflöden. Enligt uppgifter från trovärdiga personer i orten hän- 
der det nämligen då mången gång, att isen hopar sig i stora bråtar, 
som påpressas af vattnet. I synnerhet där myrarna ligga i sluttande 
dälder, torde detta ha betydelse. Möjligen kan äfven kälbildningen och 
de förskjutningar, som med den stå i samband äga betydelse. Under- 
sökningar häröfver saknas dock. 
Någon enstaka gång torde en vall eller sträng vara en följd af den 
gamla »myrkultur», som finnarne en gång utöfvade, då de genom damm- 
röta sökte fördrifva de för starrarterna besvärliga risen och hvitmossorna. 
Fördelningen af de olika växtsamhällena i myren är ofta en ganska 
gåtlik företeelse, och vi vilja ingalunda påstå, att med de synpunkter, 
som här framhållits, problemet till fullo blifvit löst. Vi ha endast sökt 
påpeka några faktorer, som enligt vår mening spela en viktig roll. 
Från skogssynpunkt är myrarnas förhållande till skogsmarken af 
