VEGETATION OCH FLORA I HAMRA KRONOPARK. 89 
Sverige så föga bearbetats och de därför kunna vara till någon ledning, 
ej minst vid fortsatta studier inom parken. 
En serie af nu ifrågavarande undersökningar berörande marktempe- 
raturen är redan behandlad (sid. 52—55), då den synts oss naturligare 
höra hemma under klimatet. De öfriga sammanställas här, ehuru de 
ej ha något direkt inre samband. 
De viktigare natursamhällenas artbestånd. 
En af de uppgifter vi från början förelade oss var att utröna de 
olika växtsamhällenas, dels absoluta dels inbördes rikedom på arter, samt 
huru stora procent af arterna, som i egentlig mening genom ett ymni- 
gare eller rikligare uppträdande voro de viktiga. 
Under studiernas fortgång framträdde vissa drag i urskogens vege- 
tation, som i hög grad underlätta ett dylikt syfte. 
Växtsamhället som ett biologiskt helt framträder i ursko- 
gen med mycket större tydlighet och klarhet än i de af män- 
niskan i högre grad påverkade områdena. Detta beror sannolikt 
därpå, att den relativa jämvikt, hvartill striden mellan de olika växt- 
samhällena slutligen leder, om den ostörd får fortgå, i de af människan 
mera behärskade områdena oupphörligt störes, hvarigenom utvecklingen 
länkas in på nya banor. 
Ett annat drag, som ju ofta är påpekadt, särskildt för våra barr- 
skogar, är de härskande samhällenas ofantliga enformighet. Men detta 
drag framträder här om möjligt klarare än vanligt. Såväl konstans som 
enformighet betonas äfven af andra forskare som varit i tillfälle att se 
orörd urskogsvegetation inom det palearktiska området, så t. ex. i senare 
tider af Cajander i hans skildringar af den sibiriska taigan kring Lena. 
Det synes häraf, som det skulle vara en lätt sak att i siffror belysa 
dessa förhållanden, särskildt när det gäller ett så litet område som Hamra 
kronopark. Oaktadt vi under hela tiden förde ständiga anteckningar 
och ha kollationerat vår uppfattning af arternas frekvens inom parken 
med talrika där upprättade ståndortsanteckningar, finner man, när det 
gäller att sammandraga resultaten, fullväl huru svårt det är att eliminera 
bort det personliga tycket. Detta spelar dock för ett så pass litet ma- 
terial vida mindre roll än vanligen vid frekvensuppgifter i floror och 
växtgeografiska skildringar, och under alla omständigheter äro de siffror 
vi vunnit vida öfverlägsna de ungefärliga uppskattningar af »artrik>, »art- 
fattig> m. m., som flertalet botanister låta sig nöja med. 
Artsiffrorna för växtsamhällena ha följande ursprung. Vid vandrin- 
garna i skogen gjordes ständiga anteckningar, med stöd af dessa och 
ståndorstanteckningarna diskuterades af oss bägge den frekvens beteck- 
Skogsvårdsföreningens tidskrift, 1907. Fackuppsatser. g 
