VEGETATION OCH FLORA I HAMRA KRONOPARK. OI 
männa, finner man, att det är ett par träd (björk, rönn) och ett par ris (kråk- 
bär, lingon), hvilkas frekvens är mycket begränsad, i det att enstaka eller 
ett fåtal individ finnas öfverallt. Molinia och Geranium silvaticum kunna 
understundom på mindre fläckar rent af bli beståndsbildande, något som 
aldrig inträffar med den sjunde af de som allmänna markerade arterna, 
Solidago. Det höga artantalet och de många h. o. d. eller sälls. uppträ- 
dande arterna tyda på ekologiska förhållanden, som öfver hufvud taget 
äro gynnsamma för växtlifvet, på ett bord, vid hvilket många vilja äta. 
Ytterst små variationer i fuktighet, ljus m. m. äro helt säkert i samhäl- 
len af denna natur tillräckliga att tränga undan en viss art från en viss 
plats, medan samma art några meter därifrån, där förhållandena äro 
något litet annorlunda, väl klarar striden med medtäflarna. 
Mossarnas och myrarnas höga artantal är i viss mån öfverrask- 
ande, alldenstund man ju af ålder brukat anse dem som enformiga sam- 
hällen. Så är i dessa artfattiga trakter knappast fallet. Förbises må 
dock ej att här äro sammanförda samhällen med vidt skild ekologi, sam- 
hällen så extrema som från de våta starrmyrarna och till de torra ris- 
mossarna, där i många afseenden alldeles motsatta kraf ställas på arter- 
nas fysiologi. En sak är emellertid påfallande, nämligen det stora an- 
talet allmänna och tämligen allmänna arter. Ej få af dessa äro icke 
blott allestädes närvarande utan äfven beståndsbildande. 
Berggrundens inflytande på barrskogarnas utveckling. 
Hamra kronopark lämpar sig särdeles väl för studier öfver denna 
fråga. Inom detta relativt lilla och klimatologiskt säkerligen mycket 
likformiga område träffa vi, såsom förut (sid. 46 o. f.) omtalats, flera olika 
bergarter. Vidare var skogen, när indelningsplanerna för kronoparken 
uppgjordes, i det närmaste alldeles orörd samt med undantag af några 
små områden bevuxen med äldre skog af timmerträd och timmerämnen. 
Indelningshandlingarna ge därför en god föreställning om 
skogens beskaffenhet, sådan den utvecklat sig, ostörd af män- 
niskan. De olikheter, som finnas mellan olika områden, måste därför 
anses vara ett uttryck för olika växtbetingelser. 
Vid hushållningsplanens uppgörande indelades skogen i fyra olika 
block. Dessa uppdela parken i fyra delar, som så nära det 
gärna kan begäras ansluta sig till olikheter i berggrunden; jfr 
fig. 2. Inom första blocket består denna af graniter och gnejser, näm- 
ligen ögongranit, finkornig granit, grå och rödlätt samt gnejs. Inom 
andra blocket utgöres den till den större delen af porfyr samt inom de 
norra och östra partierna af ögongranit och gnejs. Det tredje blocket 
