VEGETATION OCH FLORA I HAMRA KRONOPARK. 93 
detta skifte omfattat såväl tall som granskog, utan att arealen för hvar- 
dera angifvits. Dessa skiften ha utlämnats ur jämförelsen. 
En studie af de ofvan anförda tabellerna tillåter en uppskattning 
af å ena sidan porfyrens, å andra graniternas och gnejsens värde som 
skogsmark. Visserligen utgöres denna ej af den direkt vittrade berg- 
grunden utan af morän, men såsom ett flertal forskare visat, innehåller 
moränen öfvervägande block af den bergart, som i trakten är anstående. 
Därjämte är att beakta, att bergarternas utbredning utanför graniten är 
sådan, att med den rörelseriktning isen haft, porfyr i regel lagrats 
öfver porfyrområdet, granit öfver granitområdet. En hufvudsakligen af 
porfyr bestående morän ha vi sålunda att vänta oss inom 4:de blocket, 
inom 2:dra blocket består nog inom ett större område moränen af 
porfyr, men här anstå äfven graniter och gnejser, hvarjämte moränen 
i synnerhet inom porfyrområdets norra delar torde vara starkt upp- 
blandad med block af den norr därom anstående graniten. Inom de 
öfriga blocken ingå hufvudsakligen graniter och gnejser i moränen. Por- 
fyren är genom sin motståndskraft mot vittring en dålig skogsmarks- 
bildare, trots sitt innehåll på värdefulla mineral. (Jfr sid. 48.) Det visar 
sig också tydligen vid en jämförelse af skogarnas täthet inom de olika 
blocken. Inom fjärde blocket, porfyrområdet, ha vi de glesaste 
skogarna, såväl hvad gran som tall beträffar, därnäst kom- 
metadetrandra blocket, hvarest porfyren intar ett storre om 
råde. Dessa block stå i afseende på skogarnas täthet tämli- 
gen nära hvarandra. Vida bättre äro de andra blocken. Gran- 
skogen visar inom block I (granit), jämfördt med block IV 
(porfyr) en höjning af ända till c:a 65 &« af trädens antal per 
har. Lika betydande olikheter företer tallskogen; den är tä- 
tast inom blocket III (gnejs) och trädantalet per har är där 
höjdt med öfver 61 2/, jämfördt med block IV (porfyr). 
Skillnaden mellan de olika blocken är sålunda synnerligen påtaglig 
och orsaken torde icke gärna kunna vara någon annan än berggrundens 
olika beskaffenhet. 
Det här omnämnda porfyrområdet utgör blott en liten del af ett större 
dylikt, som sträcker sig dels in i Härjedalen, dels ned i Dalarna i Orsa 
och Älfdalens socknar. Äfven här tyckes porfyren såsom skogsmarks- 
bildare visa sig mindre fördelaktig. I J. O. af Zelléns ingående studie 
»Om våra skogars bättre vård och högre afkastning»” förekomma ett 
antal uppgifter angående beståndens kubikinnehåll inom landets olika 
delar. Flera af dem härröra från Älfdalens socken och visa i allmänhet 
ovanligt ringa kubikinnehåll. Sannolikt är orsaken härtill skogsmarkens 
! Skogsvårdsföreningens tidskrift 1906, sid. 200, 
