IT2 LITTERATUR. 
niska egenskaper. Efter diskussionen beslöts att söka intressera det in- 
ternationella förbundet för tekniska materialprofningar för saken. Svaret å 
den gjorda framställningen resulterade i en kommission, som skulle framlägga 
förslag i ärendet. Denna kommission, som bestod af 10 medlemmar och 
hvars ordförande var prof. Schwappach och vice ordförande prof. Wijkander, 
har till det ofvannämnda sammanträdet framlagts förslag till bestämmelser 
vid pröfvandet af virkets tekniska egenskaper. I det nyssnämnda förslaget, 
som enhälligt antogs, redogöres detaljeradt för de uppgifter, som skola anskaf- 
fas om hvarje prof, och det sätt hvarpå profningarne skola ske. Då detal- 
jerna säkerligen ej intressera en större läsekrets får jag hänvisa den intresse- 
rade fackmannen till nu omnämnda uppsats. 
Det är glädjande att se, huru man i Tyskland vid skogsförsöksanstalterna 
ifrigt sysselsätter sig med lösning af tekniska problem. Ledsarmt nog ha vi 
ej lyckats erhålla medel för en teknisk afdelning vid vår försöksanstalt. Att 
en sådan skulle vara af största gagn i vårt land, därom tyda de många 
olösta problem i praktiska frågor, som så ofta sysselsätta våra skogsmän. Då 
förslag lär vara å bane att inreda nya lokaler för skogsförsöksanstalt, är det 
att hoppas, att man genast tager steget ut och äfven anordnar en teknisk 
afdelning vid densamma, en förändring, som anstalten helt säkert skulle 
vinna på. W. E—n. 
Skogszoologi. 
K. ECKSTEIN. Maikäferverwertung. Z. j. F. u. J. i Helt, 1907. 
Ollonborrarnes härjningar i Skåne och Halland somrarne 1891, 1895 
och 1899 äro ännu i friskt minne. De summor, hvilka såväl stat som en- 
skilda kommuner bekostade för insekternas bekämpande voro högst betyd- 
liga, om de också ej stego till samma höjd som i Danmark, där ensamt 
under år 1891 ej mindre än 660,000 kr. utgåfvos för detta ändamål, huf- 
vudsakligen i form af premier för under flygtiden insamlade ollonborrar. 
I en uppsats med ofvanstående titel redogör professor Eckstein 1 Ebers- 
walde för sina försök att på ett praktiskt sätt konservera och utnyttja det 
ej obetydliga kapital af näringsämnen, hvilket de under härjningsåren in- 
samlade skadeinsekterna representera. Hans förfaringssätt var följande. Ollon- 
borrarne dödades genom att tillsammans med ett brännvinsglas kolsvafla — 
samma vätska alltså, som användes för att i dritbänkar och trädgårdsland 
utrota besvärliga parasitsvampar — under en half timmes tid kringvridas i 
en väl tillsluten tunna t. ex. ett fotogenfat. Neddoppning i kokhett vatten 
är mindre att föredraga. Därefter rostas de döda insekterna, hvarvid utan 
någon som helst olägenhet en vanlig bakugn kan användas. Ugnen bör 
uppeldas till dubbelt så stark värme som vid brödbakning, och ollonbor- 
rarne, som utbredas i ett decimetertjockt lager, omskoflas 3 å 4 gånger 
under rostningen. Så behandlade hålla de sig länge och kunna med stor 
fördel nyttjas som hönsfoder. Kanske ännu bättre är emellertid att sön- 
dermala de rostade insekterna. Detta mjöl är rikt på kväfve- och fetthaltiga 
ämnen, men fattigt på kolhydrat. Blandat med lika delar rågkli för afhjäl- 
pande af denna sistnämnda brist har insektsmjölet ungefär samma närings- 
värde som lupiner och fiskmjöl. Som utfodringsmedel i karpdammar fann 
Eckstein insektsmjölet utmärkt, men intet skäl synes föreligga, hvarför dess 
användning skulle behöfva inskränkas uteslutande härtill. 
