BORGGREVES TABELLMETOD FÖR TILLVÄXTBERÄKNINGAR. 187 
mycket jämna bestånd, där profstammarnas formhöjder och tillväxtkon- 
stanter (vid brösthöjdsmätning) eller höjder (vid mätning på midten) äro 
närmelsevis lika. Häraf följer omedelbart, att Borggreves metod icke 
är användbar för uppskattning af tillväxten på en hel skog. 
Denna svaghet i förfarandet har Borggreve själf delvis kringgått 
genom att utvälja profstammar endast i de diameterklasser, som inne- 
hålla största antalet stammar. Genom en dylik koncentration till en 
relativt trång diameterklass stegras ju utsikten att erhålla i ofvannämnda 
afseenden lika profstammar högst betydligt. Men därmed har man också 
afstått från att söka beståndets tillväxtprocent och ersatt denna med till- 
växtprocenten hos fertalstypens träd inom beståndet. 
Ett annat och enligt min mening bättre sätt att nå samma mål är 
att indela materialet i höjd- eller som en ersättning härför dimensions- 
klasser och sedan utföra beräkningen klassvis. Härigenom bör man 
kunna tillräckligt begränsa formhöjdens och tillväxtkonstantens variationer, 
naturligtvis under förutsättning att beståndet är någorlunda jämnt. När 
det däremot gäller en hel skog torde icke ens en dylik klassindelning 
kunna garantera ett tillförlitligt utslag. 
Jag vill dock ingalunda förneka, att äfven i sådana fall goda resul- 
tat kunna nås med något slags medelkonstanter för de olika dimensions- 
klasserna, men anser, att man icke får tillgripa en sådan utväg förrän 
man genom noggranna undersökningar funnit den berättigad. 
