192 GUNNAR SCHOTTE. 
kan få användning i skogsbruket. Helbing' omtalar härom ett intres- 
sant försök i ett tyskt revir Dankoltsweiler. I en utlagd plantskola blefvo 
4-ariga omskolade granplantor i förband 1X1 m. kvarstående. Uti 
halfva plantskolan såddes sedermera mellan raderna den fleråriga lupi- 
nen. Den andra hälften fick ligga, som den var. 
Efter tio år visade sig granarnas höjd vara följande: 
max. medelhöjd 
med lupinerna 2v0ADaE TAGA an 
utan » 1,0 » 0,8 » 
Där lupinerna ej utsåtts, voro granarnas barr liksom i allmänhet i 
gamla plantskolor ljusa och korta. På det andra området voro däremot 
granbarren mörka och friska. Hvarje skogsman vet huru svårt det är 
att få upp någon växtlig skog i utmagrade, öfvergifna plantskolor. För- 
sök med den fleråriga lupinen skulle i dylika fall säkerligen löna sig. 
Men äfven i skogsmarken har den fleråriga lupinen visat sig inverka 
fördelaktigt på skogsträdens växt intill 16—20 års ålder. Särskildt är 
den på sin plats vid uppdragning af skog på utlagda, magra åkrar. 
Harriset (Sarothamnus scoparius) har fått stor användning vid plan- 
teringar å flygsandfält. I Frankrike har det isynnerhet användts i bland- 
ning med strandtallen (Pinus pinaster). Vid sådd af harriset hos oss är 
af stor vikt, att svenskt frö kommer till användning (sådant kan numera er- 
hållas från Halland), då det i handeln vanliga franska fröet ej visatsig härdigt. 
Vidare är akasian (Robinia Pseudo-acacia) en förträfflig kväfvesam- 
lare. Helbing' omtalar ett slående exempel härå. Mellan tolfåriga 
planterade silfvergranar uppkom själfsådd af akasior från några närstående, 
äldre träd, »hvarvid dessa silfvergranar visade en mycket frodigare växt 
och yppigare utseende än deras å liknande mark och vid samma tid 
planterade systrar längre från de gamla akasiorna»>. 
Matthes” har också iakttagit akasians välgörande inflytande på 
granplanteringar. Sexåriga granar, som planterats på ett område, där 
förut vuxit akasia och der rotuppslag af densamma spirat upp, hade 
mycket större tillväxt än å omgifvande platser. 
Å ljunghedarna i södra Halland spelar möjligen kosmöret (Genista 
pilosa) någon markförbättrande roll såsom kväfvesamlare. Åtminstone 
höra hedar med Genista i markbetäckningen till de bättre. 
Kväfvesamlare äro vidare de båda alarterna samt antagligen också 
porsen (Myrica gale)3. Gunnar Schotte. 
Ne 
? Ber. u. d. 28 Vers. Thiär. Forsswirte, Koburg 1901. 
> J. Briiel. Hvidgranens Vekst og Porsens Rodknolde, Tidsskrift for Skovvesen 1904. 
Recekke a. 
