LITTERATUR. 201 
som varit den närmaste anledningen till ofvannämnda uppsats. D:r Lovén, 
chefen för Uddeholms skogsväsende, framlade år 1906 inför Värmländska 
bergsmannaföreningen åtskilliga siffror, belysande berggrundens inflytande på 
skogsproduktionen. Af dessa framgick att den i Värmland ofta anstående 
hyperiten ger upphof till en skogsmark, som förmår framalstra isynnerhet 
af gran en vida högre produktion än sådan mark, som bildas af graniter 
och granuliter. Medelproduktionen för hela omloppstiden (tall 105, gran 80 
år) i kom. virkesmassa pr hektar och år visade sig vara för: 
Ren tallskog. Barrblandskog. Ren granskog. 
HANOhReE von bår 2,58 kbm. 2,80 kbm. — — 
(STÄDA PLUS RE ears e ee r2108 0 AFOFEEa 4,01 kbm. 
(ETT EISBA AA 00 Rh —- = — 4,26 > 
IFLVP ÖT Öogetslesss ara — — — — 8,08 
Analyser af hyperit från Värmland saknas visserligen, men analyser af 
samma bergart från andra håll inom landet visa, att hyperiterna utmärka sig 
jämförda med graniter och gneiser, men framförallt med hälleflintor, för en 
hög kalk- och magnesiahalt. Med rätta söker författaren orsaken till hype- 
ritens godhet såsom skogsmarksbildare i dess vittringsförmåga och uti kalk- 
halten. 
Författaren söker nu med stöd af äldre askanalyser, hufvudsakligen ut- 
förda i Tyskland, att utreda våra träds behof af mineralisk näring. Han 
utgår från trädens halt af mineralämnen och beräknar därefter deras behof. 
Ett sådant förfaringssätt är emellertid från växtfysiologisk synpunkt oriktigt 
och har också öfvergifvits i den senare skogliga litteraturen, där växtfysio 
logiens resultat mera fått göra sig gällande. Den mängd mineralämnen, en 
växt upptager, växlar betydligt allt efter markens och de yttre förhållandenas 
beskaffenhet. Det har också, isynnerhet inom åkerbrukskemien visat sig, att 
växterna många gånger för samma produktion upptaga högst olika mängder 
mineralämnen. Ett visst slöseri (luxuskonsumtion) med mineralämnen äger rum, 
utan en motsvarande höjning 1 produktionen af organisk substans. I akazian 
(Robinia Pseudacacia) ha vi ett exempel på ett träd, som tar upp betydande 
mängder mineralämnen, men har mycket små anspråk på markens beskaffenhet. 
Hvad som upptages är icke detsamma som växtens behof. Den af förf. an- 
gifna tabellen XI (sid. 202), som angifver hvad skogsjorden bör på ett om- 
lopp af 100 år tillhandahålla pr hektar hvilar därför på högst osäkra slut- 
satser och äger framförallt icke tillämpning på våra förhållanden. Författa- 
ren jämför sedan de i nämnda tabell angifna mängderna mineralämnen med 
analyser å skogsjord från Värmland och finner därvidlag, att den tillgängliga 
kalken icke räcker till för granskogens behof under ett omlopp af 100 år, 
när man äfven tager i betraktande hvad som ingår i barren och grenarna. 
Ehuru som förut nämnts kalkylen angående behofvet hvilar på oriktiga förut- 
sättningar, så torde äfven jordanalyserna, såsom de utförts, vara behäftade 
med ett fel. Profven äro tagna på det sättet att tunna vertikala skifvor 
tagits i gropar på 1,5 fot." Af de sålunda tagna profven har fimjorden (sik 
tad genom I1,; mm. sikt) analyserats. I analyserna har sålunda äfven ingått 
hvit- eller gråsanden, det öfversta mer eller mindre uttvättade minerallagret. 
- !) Värmlands läns skogsodlingsstyrelses utställning, anordnad af disponent H. V. Tiberg, 
Wermländska Bergsm. ann. 1903, sep. sid. 3. 
