206 SKOGSADMINISTRATIONEN. 
För min person skulle jag ej vara rädd för att lämna domänstyrelsen rätt att 
för dessa poster använda af inflytande skogsmedel — och redovisa det så uppkomna 
nettot. Man dödar ju eljest lätt intresset hos de tjänstgörande skogsstatstjänste- 
männen och omöjliggör för domänstyrelsen att sköta sig. Någon frihet måste det 
finnas inom hvarje förvaltning, om den skall kunna sköta sig nöjaktigt. Nu finnas 
hvarken människor eller pengar. Skola vi såsom vi önska sätta skogen i stånd, 
måste det organiseras på sådant sätt, att personalen kraftigt intresserar sig för sin 
uppgift och att det finnes medel, som jag helst skulle se icke betungade budgeten. 
Och summan skulle icke bestämmas efter hvad budgeten kunde tåla, utan det 
skulle vara den, som hade skogens skötsel om hand, som skulle bestämma det. 
På de skäl jag nu sagt finner jag icke lämpligt att för närvarande omorgani- 
sera Vadsbo revir och anhåller därför, herr talman, om bifall till den af mig afgifna 
reservationen. 
Herr vice talmannen tillkännagaf att anslag utfärdats till nu pågående sam- 
manträdes fortsättande kl. 7 på aftonen. 
Grefve Klingspor: Äfven jag kan liksom föregående ärade talare beklaga, att 
icke Kungl. Maj:t i frågan tagit steget fullt ut i likhet med hvad domänstyrelsen 
föreslagit, utan stannat vid att endast begära, hvad som erfordras för delning af 
Vadsbo revir. Då vi emellertid icke hafva någon annan framställning än denna nu 
föreliggande, kan Riksdagen för närvarande i fråga om dessa andra revir i Norr- 
land icke vidtaga någon åtgärd. Vi hafva således att se till, hvilka skäl kunna 
förefinnas, för att Vadsbo revir delas i två. Är då detta så stort till området, att 
det därför kan behöfva delas? Vid jämförelse med de norrländska reviren finner 
man, att dessa äro väsentligen större, men med deras skötande är ju icke så mycket 
besvär som med ett revir i mellersta Sverige. Jag tror, att om en jämförelse skall 
ske, bör den göras med revir, som finnas i mellersta Sverige, i Väster- och Öster- 
götland, i Västmanland med flera närliggande trakter, då man skall finna, att äfven 
de revir äro väsentligt större, som skulle uppkomma med nuvarande Vadsbo revirs 
delning. Detta innehåller för närvarande c:a 25,000 hektar, af hvilka c:a 19,000 
hektar äro kronoskogar. Nu säges, att området är minskadt, sedan denna fråga 
sista gången var föremål för Riksdagens pröfning. Det har minskats med mer än 
1,000 hektar, men anledningen härtill är endast den, att enligt uppgift, som läm- 
nades till Riksdagen, förra gången upptogs äfven en areal af öfver 2,500 hektar, 
tillhörande Göta kanals skogar, hvilka dock skulle skötas af särskilda tjänstemän, 
och således hade jägmästaren icke särskildt besvär med deras skötsel. Hade dessa 
Göta kanals skogar icke ingått i den uppgift rörande arealen å skogar, tillhörande 
Vadsbo revir, som lämnades, då frågan förevar 1900, hade det ställt sig så, att 
arealen i stället ökats med c:a 2,500 hektar. Det är ju så, att det område, som 
står under skogsstatens vård och förvaltning, på sista året ökats till 19,000 hektar 
från förut varande 17,000. Under senare år bafva dessutom rätt stora marker in- 
köpts och blifvit lagda till reviret; Skagersholm och Granviks egendomar, hvardera 
med en areal af omkring 8,000 hektar, hafva betydligt ökat arbetet för jägmästaren. 
Icke mindre än 105 olika lägenheter och egendomar, hörande till reviret, förorsaka 
förvaltningen mycket besvär. Dessa egendomar skola utarrenderas, och därvid före- 
kommande ekonomiska besiktningar, af- och tillträdesyner m, m. måste allt utföras 
genom revirförvaltaren. Därjämte lärer man icke kunna sköta dessa skogar på 
samma sätt som i Norrland, där man stämplar ut vissa träd och säljer på rot; här 
måste jägmästaren själf anordna en del arbeten för skogens realisering, hugga upp 
ved och forsla till närmaste järnvägsstation, hugga timmer och likaledes köra det 
till järnvägsstationen samt försåga en del virke, och tydligt är, att sådant ökar be- 
sväret högst betydligt. Det har sagts, att reviret har en mycket dyr skötsel, men 
tydligt är, att det måste blifva så: om man på detta sätt i viss mån förädlar varan, 
blir det dyrare. Men de uppgifter, man fått från domänstyrelsen, visa, att resul- 
taten äro väl värda gjorda uppoffringar, och att driften skulle kunna bära ännu 
större omkostnader. Bruttobehällningen har stigit från 65,000 kronor 1898 till om- 
kring 147,000 kronor år 1906. Vidare hafva visserligen utgifterna stigit från 31,000 
till 78,000 kronor, men nettobehållningen från omkring 33,000 till c:a 70,000, Så- 
ledes med ungefär 40,000 kronor under samma tid 1898—1906. Detta visar, att 
reviret varit synnerligen väl skött, då oaktadt stora utgifter det virke, som förädlats, 
ersatt arbetena härför, och icke blott ersatt dessa kostnader, utan ökat inkomsterna 
