VADSBO REVIRS DELNING. 209 
ning just af den kritik, som går ut öfver hvad Kungl. Maj:t icke har gjort, be att 
få säga några ord, 5 5 
Jag är fullkomligt ense med de tre talare, som förmenat, att goda skäl kunna 
anföras för en delning, sådan domänstyrelsen föreslagit, i Jämtlands län, i synner- 
het de nya göromål, som uppstå för skyddsskogarna. Men hvarför har då icke 
Kungl. Maj:t redan nu föreslagit en sådan delning? Jag ber att i det afseendet få 
hänvisa till hvad domänstyrelsen och Kungl. Maj:t förra året skrefvo i den frågan, 
Då sade domänstyrelsen: då emellertid de områden, hvilka skulle behandlas som 
skyddsskogar, ännu icke blifvit af Kungl. Maj:t definitivt bestämda, utan endast 
provisoriskt beslut i enlighet med det och det lagrummet af Kungl Maj:ts befall- 
ringshafvande i länet meddelats, ansåge styrelsen sig icke då böra framlägga för- 
slag till inrättande af fasta nya jägmästar- och kronojägartjänster, utan ville för det 
dåvarande inskränka sig till att föreslå det ökade arbetets utförande genom extra 
arbetskrafter. Detta strök Kungl. Maj:t förra året under och betonade, att, så 
länge skyddsskogsgränsen icke vore definitivt bestämd, det icke vore skäl företaga 
någon omreglering af reviren. Nu står denna fråga ännu på fullkomligt, kan man 
säga, samma ståndpunkt i realiteten. Ty skyddsskogsområdena äro ännu icke de- 
finitivt bestämda, och skulle Kungl. Maj:t hafva kommit med förslag i denna del, 
skulle Kungl. Maj:t i år försökt skrifva bort hvad Kungl. Maj:t i fjor skref och 
yttrade i frågan. Detta är nu den förnämsta anledningen till att man i år intagit 
samma ståndpunkt: att man ville afbida det definitiva fastställandet af skyddsskogs- 
gränsen, innan man föreslog denna delning. 
Hvad delningen af Vadsbo revir beträffar skall jag ej upprepa de skäl, som 
blifvit anförda därför. Jag hoppas, att kammaren och Riksdagen skola bifalla Kungl. 
Maj:ts förslag i denna del, och jag ville blott säga, att, när man skall bedöma 
frågan om huruvida delning af ett revir är nödig eller icke nödig, man efter mitt 
förmenande icke får taga allenast landtmäterikedjan, så att säga, eller arealen till 
måttstock, utan äfven bör utgå från andra faktiskt föreliggande förhållanden. Det 
är ju alldeles gifvet, att ett revir nere i landet, med den belägenhet, som Vadsbo 
revir har, därvid icke kan jämföras med ett revir i öfre Norrland eudast med hän- 
syn till storleken, Dels äro ju växtlighetsförhållandena betydligt annorlunda, dels 
äro afsättnings- och kommunikationsförhållandena afsevärdt annorlunda. Och detta 
gör, att man där nere kan, om man har tillräckliga krafter, åstadkomma en verk- 
ligt intensiv skogsdrift. Jag tror, att, vi alla äro ense om, att man bör sträfva åt 
det hållet. Den klagosången har sjungits länge nog, att vår skogsdrift är i mångt 
och mycket alltför extensiv. Jag delar den åsikten och jag tror, att vi stå inför 
en omläggning härutinnan. Men en intensivare skogsdrift kräfver ökade krafter. 
Det är nog så: vill man höja inkomsterna på sådana områden som det ifrågava- 
rande, får man också vara beredd på att höja utgifterna. 
Jag hoppas, att kammaren skall bifalla statsutskottets förslag. 
Grefve Hamilton, Raoul: En aktad talare, som hade ordet näst före statsrådet 
yttrade, att man icke har skäl att vara fullt nöjd med det sätt, hvarpå statsskogarna 
blifvit skötta, och jag delar fullkomligt den af honom uttalade åsikten. Jag tror 
icke, att jag är den ende af ledamöterna i landets skogsvårdsstyrelser, som vunnit 
den sorgliga erfarenheten under sina resor i skogsvårdsärenden, att statsskogarnas 
skötsel lämnar betydligt öfrigt att önska. Man kan, då man vill uppväcka intresse 
hos den skogsägande allmänheten för att få införd en rationell skogsskötsel, icke 
alltid peka på statsskogarna som ett mönster. Klandret härför drabbar emeller- 
tid icke jägeristaten, vare sig jägmästarna eller deras underordnade, kronojägarna. 
De göra säkerligen allt hvad de kunna, och deras intresse för skogsskötseln är stort. 
Anledningen måste sökas däruti, att de distrikt, de hafva om händer, äro för stora, 
och att de med bästa vilja ej kunna sköta skogarna, som sig bör. I intensiv skogs- 
skötsel ingår icke allenast att stämpla skog till försäljning, utan äfven att se till, att 
hvarje tunnland jord, som kan bära skog, är beväxt med sådan, och att, där det 
finnes dålig återväxt, denna ersättes med ny. Jag vill ej påstå, att alla statsskogarna 
i Sverige kunna skötas på ett intensivt sätt, men jag tror, att i södra Sverige — 
och dit räknar jag Vadsbo revir — en intensivare skogsskötsel kan införas, och 
jag tror, att man kan taga till mönster icke blott åtskilliga enskilda skogar i södra 
Sverige, utan äfven, som en aktad talare framhållit, Preussens statsskogar. Här 
har också förut framhållits, huru ringa inkomsterna äro af våra skogar, blott några 
Skogsvårdsföreningens tidskrift 1907. Fac kuppsatser. Uv 
