226 LITTERATUR. 
HEINRICH MAYR. Die Anbauversuche mit fremdländischen Baum- 
arten in den Staatswaldungen des Königreichs Bayern (/. 
Cbl. 1907 h. 1—3 och 6). 
Såväl i Bayern som i hela Tyskland började försöken med främmande 
skogsträd i större skala först omkring år 1880, tack vare i första hand J. 
Booth, som såväl genom skrifter som genom med stor uppoffring verkställda 
egna försök manade till vidsträckta försök med främmande, särskildt ameri- 
kanska skogsträd. 
Mayr uppdelar de bayerska försöken i 2 perioder, nämligen under åren 
1881—1891 och åren 1891—1904. Resultaten från den första perioden 
äro i hufvudsak mycket nedslående, mest beroende af att plantorna förstörts 
af jaktdjur eller af snötryck. Mayr har genom utsända cirkulär tagit reda på 
huru många plantor af hvarje art, som utplanterats, och huru många plan- 
tor som sedan nu kvarstå. Af träd, som äfven försökts hos oss och därför 
kunna vara af intresse, har han fått följande resultat: Pseudotsuga Douglasii 
och glauca, hälften borta, Picea sitchensis alldeles borta, emedan den planterats 
i högre eller för den mindre lämpliga lägen, Chamecyparis Lawsoniana, 88 4 
försvunna, Abies Nordmanniana, af 1 300 plantor blott 3 kvar, /uglans nigra, 
95 4 borta, Carva alba, 90 & borta, Fraxinus alba (amerikansk ask) på några 
lokaler finnas en del träd ännu kvar och Quercus rubra, 83 2 försvunna. 
Vida bättre äro resultaten från den andra perioden, emedan till grund för 
försöksplanteringarna lades studier öfver respektive trädarters uppträdande i 
sitt hemland. — Under redogörelsen för försöken under andra perioden behand- 
las först Pinus strobus, hvaraf i Bayern finnas 15 millioner träd, äfven äldre 
intill 80 år, och anser Mayr denna tall äga många företräden framför i 
Bayern inhemska trädslag. 
Af Douglasgranen har sedan 1891 utsatts omkring 1 million plantor af 
såväl den gröna arten från Stillahafskusten (Pseudotsuga Douglasir) som den 
blå från Colorado (Ps. glauca). Den förra är i ungdomen mera snabbväxande, 
men efter tio år växer den senare äfven fort. Kustdouglasgranen tål ej 
alltför stark vinter, och vid kontinentalklimat bör koloradoarten användas. 
Båda arterna fordra god jord, men utveckla sig mycket väl, om de skyddas 
för vildt. 
Picea sitchensis växer på lägre trakter bättre än vanliga granen, men 
dess stickande barr skyddar den ej fullt för jaktdjuren, såsom allmänt annars 
uppgifves. 
Larix leptolepsis har fått många vänner därför att den skulle växa for- 
tare i ungdomen än vanliga lärken. Detta håller dock ej alltid streck i 
Bayern. Den har hittills varit förskonad från lärkkräftan, men angripits myc- 
ket af sorkar och jaktdjur. 
Chamecyparis Lawsoniana rekommenderas varmt för sitt utmärkta virke. 
Pinus rigida har visat sig mycket underlägsen vanliga tallen. 
Pinus banksiana anses däremot såsom en af de viktigaste främmande 
trädarterna för införande i Bayern. Den fordrar dock ovillkorligen skydd 
för rådjuren. I Bayern finnas nu omkring '/, million plantor af denna ut- 
märkta tall, som på den sämsta mark anses kunna utväxa till mastträd.(!) 
Abies Nordmanniana har inga skogsliga företräden framför vanl. silfver- 
granen, men förtjänar beaktande från skogsestetisk synpunkt. Som den slår ut 
14 dagar senare än vanl. silfvergranen, undgår den en del senfroster. 
