LITTERATUR, 227 
Picea pungens växer långsammare än vanliga granen, men är frosthärdigare. 
Picea alba artar sig väl intill 20 år, men är obrukbar som skogsträd, 
då den utmattar sig genom kottproduktion, innan den uppnått användbara 
dimensioner. Samma dom fälles öfver Abies balsamea. 
Abies concolor är hvarken frosthärdigare eller växer fortare än vanl. silf- 
vergranen, men dess skönhet är obestridbar. 
Abies sibirica och Larix sibirica växa i Bayern mycket långsammare än 
motsvarande europeiska arter. (Hos oss är, som bekant, förhållandet motsatt.) 
När Pinus ponderosa och /Jeffrevi väl lyckligt hunnit 20 år, blifva de, till 
följd af sina långa barr, starkt utsatta för snötryck. 
Löfträden måste ovillkorligen skyddas för rådjur samt för ojämn strid 
med boken för att kunna med framgång försökas. 
Quercus rubra får ej användas på bättre ekmark utan på vanlig granmark. 
Fraxinus americana bör framför allt försökas på flodstränder och väl 
skyddas mot rådjur. Slår i Bayern ut senare än vanliga asken. 
G., Sch. 
SKOGSADMINISTRATIONEN. 
Förordningar, prejudikat och cirkulärskrifvelser. 
Kungl. domänstyrelsens cirkulär i anledning af kungl. styrelsens 
den 16 maj 1896 och den 28 maj 1902 utfärdade föreskrifter 
angående allmänna skogars indelning till trakthuggning 
och ordnad blädning; gifvet den 28 mai 1907. 
För undvikande af den skada, som förorsakats af bleckning i träden, 
skall föreskriften i punkt 2 af cirkuläret den 16 maj 1896 angående upp- 
bleckning till tre meters bredd af de linjer, som förut ej upphuggits, erhålla 
följande lydelse: 
»I hvarje fall skola linjerna, om de ej förut upphuggits, vid ändpunk- 
terna samt vid punkter, där de skäras af baslinjer och vägar, förses med 
numrerade, å kartan på lika sätt betecknade stenar eller pålar, de senare 
af minst I meters höjd ofvan jord. När för linjernas återfinnande märkning 
af träden anses önskvärd, böra stammarna medelst röd eller hvit färg på 
lämpligt sätt märkas.» 
Enligt punkt 2 i cirkuläret den 28 maj 1902 skall ofvanstående be- 
stämmelse gälla jämväl vid skogars indelning till ordnad timmerblädning. 
Bestämmelsen i punkt 19 i cirkuläret den 16 maj 1896 i fråga om 
undantagande af viss trakt för ändamål, som omförmäles i $ 29 af kungl. 
förordningen den 24 januari 1894, skall upphöra att gälla. 
Den i punkt 8 af cirkuläret den 28 maj 1902 meddelade föreskriften, 
att vid omloppstidens bestämmande skall beaktas bland annat, att tillräcklig 
tid anslås för föryngringen, bör så förstås, att där denna tid anses blifva 
abnormt lång, omloppstiden skall förhöjas med det antal år, hvarmed den i 
förevarande fall nödiga föryngringstiden anses öfverskjuta den normala. 
Enär punkt 9 i sistnämnda cirkulär i vissa fall så tolkats, att föryng- 
