234 SMÄRRE MEDDELANDEN FRÅN IN- OCH UTLANDET. 
E. Nilsson 15/,—"4/g med förordnande för assistenten i Blekinge-Åhus revir 
E. Odman, hvars assistentbefattning under tiden uppehålles af e. jägm. F. 
af Peterséns, jägmästaren i Västbo revir A. Kopp 15/,--3!/g med förordnande 
for e. jägm. S. Tisell, jägm. i Ölands revir P. O. Welander under aug. med för- 
ordnande for e. jägm. E. Wibeck, jägmästaren i Kinne revir A. Aspengren '5/g— 
'5/, med förordnande för e. jägm. A. Blomberg, jägmästaren i Hunnebergs revir 
o. föreståndaren för Hunnebergs skogsskola M. Stenberg '2/,—"5/&6 med för- 
ordnande för assistenten G. Hallgren, jägmästaren i Vartofta revir C. G. H. 
Cederbaum '/;—3"/; med förordnande för e. jägm. C. von Strokirch, samt 
assistenten i Tjusts revir H. af Peterséns 1+/,—1/g. 
Smärre meddelanden från in= och utlandet. 
En barkborrsvärmning på Böda kronopark. Om barkborrarna är 
nog åtskilligt taladt och skrifvet men meddelanden om direkta iakttagelser ute 
i våra skogar rörande deras lefnadsförhållanden äro mycket få. Då tid och till- 
fälle gifvits har jag iakttagit dessa små skadedjur på Böda kronopark, där 
det tyvärr finnes godt om dem; men förgäfves har jag sökt att observera 
dem under svärmning tills en dag i april detta år. Huru ofullständiga mina 
iakttagelser än blefvo, vill jag dock meddela, hvad jag såg. 
För jämförelse har jag i skogslitteraturen letat efter uppgifter om bark- 
borrsvärmningar men blott funnit en uppsats om »Grantorka» i denna tid- 
skrift 1904: 10 och 11, sid. 425 af öfverjägmästaren Uno Wallmo, där det 
heter, att åtskilliga mänskliga ögonvittnen iakttagit, huru de förhålla sig vid 
svärmningstillfället. 
Ifrågavarande svärmning på Böda pågick den 24 april, en mycket varm 
och solig dag, invid jägmästarebostället Skäftekärr”. Insekterna observerades 
först på ett upplag teleéfonstolpar, som barkades den dagen. Jag profräknade 
insekterna på några stolpar, och uppskattade hela antalet på virkesupplaget 
till minst 10 å 12 tusen. De kröpo snabbt af och an, men då stolparna 
voro i det närmaste slutbarkade, funno de icke några lämpliga äggläggnings- 
platser. Först efter en stund märkte jag, huru stor svärmen var, och att de 
tusen, som slogo ned på virket, voro en helt ringa bråkdel af dem, som höllo 
sig i luften. De voro för små att synas på något afstånd, men då ögat 
blifvit vant att se dem, eller rättare deras genomskinliga flygvingar mot sol- 
skenet, märkte jag till min förvåning, huru luften bokstafligen vimlade af 
barkborrar från marken ända upp till trädtopparna. Det heter i Wallmos 
uppsats, att de »mänskliga ögonvittnena» iakttagit, huru en stor svärm tyckes 
tämligen kritiklöst kasta sig öfver första bästa skogsgrupp, då de slå mot 
stammarna, >»så att det smattrar, som om hagel slungades mot desamma». 
Fullt så kritiklösa syntes ej barkborrarna på Böda vara och något »smattrande» 
förekom icke alls; tvärtom satte de sig varsamt och lade försiktigt ihop 
vingarna, sedan de slagit ned. 
1! Enligt meddelande från kronojägaren på III blocket svärmade de samma dag äfven 
på denna del af kronoparken, men före eller efter 24 april har icke någon svärmning 
iakttagits. 
