SMÄRRE MEDDELANDEN FRÅN IN- OCH UTLANDET. 235 
Som nämndt slogo de ned i stora mängder på virket men några äfven 
på stenar, på grenar, på marken, ja, till och med på arbetarnes kläder och 
ansikten. De kröpo omkring en stund men flögo snart sin kos igen. Äfven 
på virkesupplaget kommo och foro ständigt nya individer. Under den tid 
jag iakttog svärmningen, syntes inga barkborrar slå till på den stående sko- 
gen. Möjligt är, att så dock var fallet med några enstaka individer men 
säkert är, att svärmen icke kritiklöst »kastade sig öfver första bästa skogs 
grupp», utan syntes de noga leta efter lämpligare virke för bosättning. De 
inskränkte sig icke till ett trängre område utan visade sig vara goda flygare 
och flögo vidt omkring. Jag observerade tydligt, huru den ene efter den 
andre höjde sig raskt upp mot och öfver trädtopparna, där de snart för- 
svunno ur synhåll. Från skogsbrynet spridde sig svärmen öfver åkrarna 300 
meter och däröfver från närmaste skogskant och på träbyggnaderna vid bo- 
stället slogo de oupphörligt ned på väggarna. 
I skogen tycktes barkborrarna flyga regellöst hit och dit. Så var nog 
fallet äfven med en del på slätten, men hufvudparten af svärmen flög i östlig 
riktning mot skogen på andra sidan inägorna. Omöjligt är dock icke, att 
den svaga, västliga vinden bidrog härtill. 
Svärmningen fortgick endast några timmar under den varmaste delen af 
dagen och redan vid !/, 5-tiden på aftonen var den slut. Det område svärm- 
ningen omfattade utgjorde omkring 4 har. 
Min afsikt var att följande dag göra närmare iakttagelser, men då syntes 
icke en enda barkborre och ej heller sedan har någon svärmning kunnat 
observeras. — Denna tidiga svärmning härledde sig tydligen från individer, 
hvilka öfvervintrat som fullbildade och enligt iakttagelser föregående år in- 
träffar den hufvudsakliga svärmningen här i slutet af april och under maj 
månad, beroende på väderleken; men nykläckta larfver anträffas äfven långt 
fram på sommaren, ehuru i ringa mängd. Flertalet torde därför öfvervintra 
som fullbildade." 
Böda den 22 maj 1907. P. O. Welander. 
Olika domar rörande skogsåverkan. Huru vidt skilda uppfattnin- 
gar kunna råda bland landets lagkunnige ifråga om brott, som för lekman- 
nen förefalla jämförelsevis lätta att till arten bestämma, framgår af följande 
vid Ölands norra mots häradsrätt anhängiggjorda och hos hofrätten full- 
följda mål. 
En tillfälligt tjänstförrättande kronojägare tog sig orådet före att till- 
gripa och upphugga till 9 famnar ved cirka 15 kbm. skog, sedan han först 
stämplat stubbarna med afstämplingsyxan. 
Sedan saken kommit inför häradsrätten och denna vid två rättegångs- 
tillfällen pröfvat och granskat målet och svaranden bägge gångerna oförbe- 
hållsamt erkänt förseelsen, förklarade sig rätten slutligen icke alls kunna upp- 
taga saken till pröfning, enär brottet icke vore att anse som åverkan utan 
bedrägligt förfarande och jägmästaren därför icke befogad föra åtalan. 
1 Wallmo uppgifver i sin ofvannämnda uppsats, att de fullbildade dölja sig på marken 
i mossan under vintern. Här har jag dock flere gånger anträffat öfvervintrande barkborrar 
under barken — bland annat på en frisk gran, som fälldes vintertiden och där fullbildade 
barkborrar anträffades. Några larfver hade de ej lagt. 
