SKOGSFÖRHÅLLANDENA INOM KARSTOMRÅDET. 239 
satta af statstjänstemän och enskilda personer. Under dessa kommissio- 
ner lyda en hel rad af tjänstemän. 
Till en början arbetade man på att få enskilda markägare att upp- 
låta sina ödemarker för skogsodling, men då detta möttes af ett inten- 
sivt motstånd från den envisa och misstrogna befolkningen, beslöt man 
sig för att inköpa den billiga marken själf. 
Till en början använde man vid skogsodlingarna eken, såsom varande 
det träd, som fordom lämnat bäst resultat (fig. 3). Markförsämringen gör 
Fot. förf. maj 1907. 
Fig. 3+ Löfskog uppdragen å Karsten. 
dock, att eken numera vantrifves i Karsten. Endast i de mest skyddade 
lägena med djup jordmån går den väl och planteras så på många stäl- 
len. I Bosniens och Herzegovinas kustländer har man med större fram- 
gång uppdragit ek, men marken där är i allmänhet bättre än i Istrien. 
Man har gifvetvis försökt med en hel del andra löfträd och man 
kan äfven om dessa fälla det omdömet, att de gått ganska väl i skyd- 
dade lägen, men alls ej å exponerade. De löfträd, som man utom eken 
mest ser, äro akasian, alen och flera poppelarter. 
Man lärde sig snart inse att man af träd, som skulle kunna trifvas 
på Karsten borde fordra följande egenskaper. De borde 
1:0 tåla väl vid uttorkande vindar, 
2:0 nöja sig med karg mark, 
3:0 förbättra jordmånen, 
och man vände sig därför till de mera förnöjsamma barrträden. Bästa 
