252 SKOGSADMINISTRATIONEN. 
mande af afgäld efter frihetsårens slut för skogstorp å kronoparker inom 
Västerbottens och Norrbottens län lämpligen kunna afgöras af öfverjägmästare. 
Slutligen får styrelsen såsom sin mening framhålla, att öfverjägmästare 
ej bör i större utsträckning än hvad hittills skett afgöra frågor om ledighet 
för jägmästare, enär lämplig vikarie samtidigt bör förordnas och det därvid 
visat sig, att sådan vikarie ej sällan bör och måste sökas i annat distrikt 
än det, hvarinom tjänstledigheten sökes. Ärendet kan under sådana förhål- 
landen icke afgöras af allenast en öfverjägmästare. Styrelsen är däremot i 
tillfälle öfverskåda, dels huruvida en inom ett distrikt för tillfället ledig extra 
tjänsteman kan disponeras såsom vikarie eller bäst behöfves för annat upp- 
drag, dels ock huruvida, ehuru vikarie ej finnes inom det distrikt, där tjänst- 
ledigheten är i fråga, sådan kan från annat distrikt erhållas. Styrelsen anser 
ock af den anledning nödigt, att hithörande frågor pröfvas af styrelsen, helst 
tjänstledighet ej annat än i trängande fall må beviljas under tider, då den 
ordinarie tjänstemannen själf bör sköta befattningen, såsom då kassaredo- 
görelser, utsynings- och förvaltningsförslag skola afgifvas eller under makt- 
påliggande skogsgöromål såsom kulturer och utsyningar pågå. 
Däremot får styrelsen hemställa att, ehuru den tid, hvarunder öfverjäg- 
mästare må bevilja jägmästare rätt att vistas utom reviret, ej bör utsträckas 
längre än i 60 $ af nådiga instruktionen den 29 november 1889 sägs, 
öfverjägmästares befogenhet torde i så måtto kunna utsträckas, att han, när 
revirgöromålen det medgifva, må kunna bevilja jägmästare rätt att under 
högst 14 dagar vistas utom tjänstgöringsområdet, äfven om under tiden 
lämplig assistent ej finnes för tjänstens uppehållande. Det har nämligen i 
många fall förekommit, att revirförvaltaren, äfven om han vistades utom 
reviret, skulle under sådan kortare tid kunna själf handlägga löpande göro- 
mål, hvarför hinder ej bort finnas för beviljande af dylikt tillstånd. 
Utom hvad kommittén föreslagit att göras till föremål för öfverjägmästa- 
res pröfning får styrelsen underdånigst meddela, att styrelsen har för afsikt 
bland annat 
att till öfverjägmästares pröfning och godkännande öfverlåta afdiknings- 
förslag för allmän skog, hvilka förslag nu underställas styrelsens pröfning, samt 
att lämna öfverjägmästare utsträckt befogenhet att besluta om jämkning 
emellan sådana för revirförvaltning beviljade anslagsbelopp, som utgå af 
reservationsanslaget, inom gränser, som af styrelsen bestämmas. 
För att ernå förenkling i öfverjägmästares arbetsbörda har kommittén 
föreslagit bland annat, att förandet af protokoll under hans tjänsteresor skulle 
upphöra. Det har emellertid visat sig nödigt för vinnande af behörig rättelse 
i sådana fall, då anmärkningar gjorts, att skriftliga bestämmelser härom till- 
ställas vederbörande. Bästa sättet för sådana bestämmelsers meddelande 
torde vara, att sedan anmärkningarna direkt under resan förts till protokoll, 
ett utdrag häraf tillställes vederbörande. Missförstånd kan på sådant sätt 
icke uppstå, och öfverjägmästaren sättes i stånd att, oberoende af om hans minne 
ej alltid kan korrekt bevara intrycken från en mångfald skogar, vid ett kom- 
mande besök å samma skogar förvissa sig om, att rättelse enligt hans be- 
stämmande vidtagits. Äfven från jägmästarens sida kan det vara betryggande 
att skriftligen få del af öfverjägmästarens anmärkningar ej blott för att utan 
missförstånd kunna vidtaga föreskrifven åtgärd, utan ock för att, i händelse 
en gjord anmärkning någon gång skulle kunna vara obefogad, däröfver få 
