SKOGSADMINISTRATIONEN. 255 
afsevärdt dels efter olika hyresbelopp på skilda platser dels efter behofvet 
af assistent och skrifbiträde samt dels efter den besökande allmänhetens 
antal. I intet fall torde dock böra förutsättas, att jägmästaren ej är i behof 
af ett särskildt rum för sina arbetsbiträden och allmänhetens mottagande 
samt för inrymmande af den väsentligaste delen af expeditionens handlingar 
och kartor m. m. Det synes under sådana förhållanden med billighet öfver- 
ensstämmande, att ett rum, däri inberäknadt eldning och städning samt ränta 
å kostnaden för rummets möblering, af kronan bekostas, hvarför styrelsen 
här nedan får föreslå, att hyresbidrag må till jägmästare utgå. 
Frågan om ersättning för skogsstatens resor anser styrelsen skulle kun- 
nat bäst lösas på annat sätt än det af kommittén föreslagna. Grundprinci- 
pen härvid borde varit, att ersättningen blefve större ju mera tjänstemännen 
reste och vistades ute i skogarna. Det för skogshushållningen bästa borde 
eftersträfvas, utan att detta vare sig ökade eller minskade tjänstemännens 
nettoinkomst. Styrelsens mening är alltså icke att ersättningen för resorna 
skulle utgått enligt gällande resereglemente. Målet borde vinnas genom 
att för hvarje revir med afseende på de allmänna skogarnas antal och om- 
fång bestämma fasta mindre anslag, afsedda att täcka allenast de direkta 
resekostnaderna, men icke ökningen i lefnadskostnaderna under resorna. 
Dessa sistnämnda skulle däremot ersättas genom ett väl afpassadt lågt arf- 
vode för hvarje dag, som användes å resor eller för arbeten i skogarna. 
Detta system skulle verkat rättvist på det sätt, att å ena sidan den fltige ej 
förlorat på att ligga ute i skogarna, och å den andra att den, som mindre 
vistats ute, ej härpå skulle skördat väsentlig vinst. Kommittén har emeller- 
tid varit angelägen om att borttaga jägmästares dagarfvoden, där sådana 
hittills utgått, hvarför styrelsen ansett sig ej böra framlägga förslag enligt 
en därmed motsatt princip. 
Styrelsen får därför instämma i den af kommittén uttalade mening, att 
det nuvarande aflöningssystemet för skogsstatens ordinarie personal må bibe- 
hållas, dock med någon jämkning, i de af kommittén föreslagna beloppen 
beträffande tjänstgörings- och respenningar äfvensom med det tillägg att jäg- 
mästare i likhet med öfverjägmästare böra tillerkännas hyresbidrag för expedi- 
tionslokal. 
Styrelsen anser nämligen, att kommitténs förslag till lönestat är något 
för lågt. Visserligen äro de för jägmästare föreslagna lönevillkor omkring 
300 kronor högre per år än hvad styrelsen i sitt år 1902 afgifna förslag 
hemställt. Men under den tid, som sedan sistnämnda år förflutit, hafva för- 
hållandena så väsentligt ändrats beträffande snart sagdt alla lefnadskostnader, 
att dyrhetstillväxten alldeles icke uppväges af en så ringa -ökning i lönevill- 
koren som skillnaden mellan styrelsens förslag till lönestat år 1902 och kom- 
mitténs föreliggande förslag. I detta styrelsens förslag förutsattes tillika, att 
jägmästare skulle fortfarande äga åtnjuta ersättning för skogsindelning, hvarjämte 
till skogsstatspersonalen utgående arfvoden för vissa förrättningar ej ifråga- 
satts att upphöra. Tagas dess förhållanden i beräkning, torde styrelsens år 
1902 afgifna förslag kunna anses vara högre än löneregleringskommitténs. 
Om detta alltså redan på grund af det nu anförda måste anses vara för 
lågt, framträder detta än tydligare vid betraktande däraf, atti följd af skogs- 
frågans hastiga utveckling under de senare åren krafvet på tjänstemännens 
