SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1907. 1 pu FACKUPPSATSER. 
Skogsbiologiska studier inom Vilhelmina 
sockens fjälltrakter. 
Af F. Aminoff. 
Sommaren 1906 företog jag med understöd af Kungl. Domänstyrel- 
sen en resa genom Vilhelmina sockens fjälltrakter i ändamål att där- 
städes idka skogsbiologiska studier. Härunder riktades min uppmärk- 
samhet å en del förhållanden berörande de härstädes skogbildande 
trädslagens utbredning och fördelning, uppträdande inom olikartade be- 
ståndstyper m. m., hvilka jag härmed i korthet vill framlägga. Något 
väsentligt nytt erbjuda ej dessa iakttagelser, men kunna de dock lämna 
ett om ock ringa bidrag till kännedomen om våra fjällskogar. 
De trakter, som här athandlas, äro belägna ungefär på 65” nordlig 
bredd och afgränsas i väster af riksrået, i öster af en linje, som tänkes 
förlöpa på c:a en half mils afstånd från de egentliga högfjällens ostligaste 
utposter. Mellan dessa senare och de utmed riksgränsen belägna fjällen 
finnes inom Vilhelmina socken ett vidsträckt lågland med Ångerman- 
älfvens nordligaste källsjöar: Fättjaure och Stora Ransan. Den förra 
tillhör Vojmåns vattensystem, som bildar den nordligaste grenen till 
Ångermanälfven; den senare åter är en länk i samma älfs näst nord- 
ligaste och mest betydande tillflöde. Inom nyssnämnda lågland påträf- 
fas slutligen längst i norr ännu en källsjö, nämligen Virisjaure. Denna 
tillhör den i västlig riktning rinnande Vefsenälfven. Här är alltså det 
säregna förhållande för handen, att tvenne älfvar förlöpa jämsides i mot- 
satt riktning och detta på endast en mils afstånd från hvarandra; å ena 
sidan Vefsenälfven, som upprinner c:a 5 mil öster om riksgränsen å 
Grönfjället och arbördar sitt vatten i Atlanten; å andra sidan Ånger- 
manälfven (Vojmån), som äger sin begynnelse å de vid norska gränsen 
belägna Vardotjällen. 
Fjällen nå sällan någon större höjd. Det väldigaste massivet bilda 
Marstjällen, hvilka kulminera med en höjd af 1588.o, meter. Dessa till- 
höra den ostliga tjällsträckan, hvilken genom sina mera djärfva former 
äger en helt annan karaktär än de mera afrundade gränstjällen. För när- 
mare orientering a området hänvisas för öfrigt till efterföljande kartskiss. 
Skogsvårdsföreningens Tidskrift 1907. Vackuppsatser "3 
