278 F. AMINOFF. 
ligen stundom i skyddade lägen långt ofvan den egentliga björkskogs- 
gränsen påträffat mindre, isolerade rakväxande björkbestånd. Dessa 
hafva i allmänhet varit af hög ålder, gles slutenhet och gifvit intryck 
af att vara i utdöende, utan att förete spår vare sig af föryngring eller 
reproduktion. 
Björkens växtsätt, föryngring, uppträdande i bestånd m. m. 
Björkskogarna i dessa trakter bildas af arten Betula odorata (Bechst). 
Betula verrucosa (Ehrh.) torde icke finnas här; åtminstone har jag inom 
Vilhelmina socken icke anträffat typisk sådan västligare än å Hansbo 
byskog, hvilken dock ligger c:a 5 mil öster om det egentliga fjällområdet. 
Fjälltrakternas björk skiljer sig i mångt och mycket från sydligare 
trakters — detta först och främst beträffande växtsättet. I dalar och 
skyddade lägen kan den visserligen blifva ända till 20 meter hög — så- 
som exempelvis är fallet i Vefsendalen — men när man nalkas skogs- 
gränsen aftager den hastigt i höjd. 4 å 5 meter är här dess normala 
längd. Än längre upp å fjällen, där endast enstaka individer äro till 
finnandes, erhåller den slutligen ett mattlikt växtsätt med krypande 
stam och grenar. Dessa förhållanden torde främst bero på vindens in- 
verkan. Denna, som nästan oatbrutet sveper öfver fjällvidderna, föran- 
leder nämligen särskildt å försommaren ett upprepadt aftorkande af de 
unga nybildade skotten. Detta beror hufvudsakligen därpå, att träden 
ej kunna ur marken, som långt fram på året är kälbunden, upptaga fuk- 
tighet i kvantiter, tillräckliga att ersätta de genom afdunstningen bort- 
gångna. En dylik aftorkning drabbar gifvetvis mer de öfre exponerade 
skotten än de lägre ned å träden utvecklade." 
Vindens inverkan är äfven af mekanisk natur, hvilket yttrar sig 
däri, att grenarna erhålla sin största utveckling i vindens riktning. Sär- 
skildt märkbart är detta på de af ett mattlikt eller uppstigande växt- 
sätt präglade björkarna. Här har nämligen mattan i regel konturerna af 
en oval eller långsträckt figur med största diametern förlagd i vindens 
riktning. 
Slutligen föranledes genom vindens inverkan en skarpt utpräglad 
assymetrisk utveckling af såväl stam som grenar, åstadkommen genom 
årsringarnas starkare utveckling i den härskande vindriktningen. 
För sin fortvaro inom dessa trakter är björken lyckligt anpassad 
genom sin förmåga att föryngra sig medelst rotskott. Denna egenskap 
1 Jämför Osw. Kihlman, Pflanzenbiolog. Studien aus Russisch. Lappland, Kap. die 
3aumgrenze und die Winde. 
