SKOGSBIOLOGISKA STUDIER INOM VILHELMINA SOCKENS FJÄLLTRAKTER. 283 
eninvasion innebära en degeneration och tilldels öfva samma inflytande 
a de hedartade fjällbjörkskogarna som granen å de norrländska tall- 
hedarna (se fig. 3). 
Hufvudparten af björkskogarna inom området är att hänföra till 
den ängsartade typen. Så tillhör björkbältet ofvan barrskogsgränsen i 
regel denna typ, hvilken förutsätter ett friskt läge och en skarp lutning 
af marken. Dessa fordringar uppfyllas ock till fullo af björkliderna, 
hvilka rikligt bevattnas af fjällbäckar och hvilkas skarpa lutning för 
hindrar all vattenstagnation. 
Den ängsartade björkskogen utmärkes af en synnerligen frodig och 
artrik markbetäckning, bestående af storbladiga, högväxta örter. Ris 
och gräs äro däremot mera sparsamt företrädda och mosstäcket är svagt 
utbildadt (se fig. 6). 
I en örtrik björkskog å nordöstra sluttningen af Klitvallen — 600 me- 
ter ö. h. — äger markvegetationen följande sammansättning: 
Örter: Mulgedium alpinum, Geranium silvaticum, Aconitum Lycoctonum, 
Trollius europaeus, Melampyrum pratense och Viola biflora rikliga; dessutom 
Cirsium heterophylium, Crepis paludosa, Taraxacum officinale, Solidago Virgaurea, 
Cornus suecica, Pyrola rotundifolia och secunda, Ramnmeculus acris f. alpestris och 
lapponicus, Spirgea Ulmaria, Alchemilla vulgaris, Rubus saxatilis, Paris quadri- 
folia, Geum rivale, Trientalis curopcea, Lychnis rubra, Epilobium angustifolium, 
Majanthemum bifolium, Oxalis Acetosella, Myosotis silvatica, Anthriscus silvestris, 
Angelica officinalis f. norvegica, Listera cordata, Orchis maculata, Polypodium 
Drvopteris: och Phegopteris, Asplenium Filix femina, Equisetwm silvalicum, Lycopo- 
dum annottnum; 
Buskar: glest skikt af Sorbus Aucuparia, Salix caprea, Daphne Mer- 
zereum; 
Ris: Vaccinium Myrtillus ; 
Gräs: Anthoxanthum odoratum, Asgrostis borealis, Milium effusum; 
Mossor: Hylocomium parietinum, Potvtrichum commune. 
Gifvet är att en dylik riklig och saftig vegetation skall utöfva en 
fördelaktig inverkan på markomsättningen och vid sitt multnande gifva 
upphof tilll ett lager af bördig mylljord. Också äro björkarna i en dy- 
lik örtrik skog oftast utmärkta af hög tillväxt och nå de därstädes 
stundom anmärkningsvärd groflek; 30—35 cm. vid brösthöjd är ingen 
ovanlighet. 
Vid björkskogens höjdgräns, där denna beståndstyp oftast är rå- 
dande företer den så till vida en variation, att örtvegetationen aftager 
och delvis ersättes af ett buskskikt af gråviden, såsom Salix glauca, 
Lapponum och Jlanata. Troligen är denna växtformation att uppfatta 
såsom en öfvergång till den ofvan björkbältet vidtagande videregionen. 
För att lämna ett bidrag, om än ringa, till kännedomen om björ- 
kens tillväxtförhållanden i fjälltrakterna har jag för Vilhelmina socken 
