SKOGSBIOLOGISKA STUDIER INOM VILHELMINA SOCKENS FJÄLLTRAKTER. 255 
insamlat ett mindre material, hvaraf en sammanställning meddelas 
å föregående sida. 
Som synes äro dessa undersökningar utförda inom respektive för 
Vilhelmina fjälltrakter karaktäristiska björkskogstyper. Genomsnittstill 
växten pr år skulle alltså att döma af dessa siffror vara: 
INOM an gsarta der skOg Ab:s. s.ssrdeedsen das 1.80 mm. 
hedartade, mossrika skogar ......... I.g0 >» 
» » lafrika DEAN 0.95 2 
För jämförelses skull må här relateras några siffror, som Gunnar 
Andersson publicerat i »Meddelanden fr. Statens Skogsförsöksanstalt 
H. 2.> Dessa äro funna genom undersökningar i fjällbjörkskogar söder om 
stambanan Åre—Storlien, d. v. s. c:a två breddgrader sydligare än 
Vilhelmina fjälltrakter, och angifva medeltillväxten pr. år från trenne 
för sydliga jämtländska tjällområdet typiska björkbestånd till respektive 
3.05, 2.45 OCh 1.45 mm. pr år. Dessa siffror häntyda alltså på en afse- 
värdt högre tillväxt inom Jämtlands än inom Vilhelmina fjälltrakter. 
Granens växtsätt, föryngring, uppträdande i bestånd m. m. 
Granbestånden inom dessa fjälltrakter bildas i regel af Picea excelsa 
(Lam.) forma fennica. Undantagsvis träffar man dock typisk forma 
europea särskildt å bättre växtplatser i skyddade lägen. Medan fjäll- 
granen i dalsänkor och å ej alltför exponerade platser ännu äger den 
för nordliga trakter typiska cylindriska kronformen, erhåller den å vind- 
öppna lokaler, där beståndet är glesare, en utprägladt konisk krona. 
Denna uppkommer hufvudsakligen genom förlängning af de nedre gre- 
narna och markeras ytterligare genom den starkt afsmalnande stammen. 
Denna starka afsmalning hos stammen gör sig mera gällande hos gra- 
nen än hos något annat träd inom fjälltrakterna, och är: den gifvetvis 
en anordning för att sätta detta rotsvaga träd i stånd att uthärda fjäll- 
vinden. Genom en stundom till abnormitet gränsande stark utveckling 
af årsringarna å nedre delen af stammen uppstår en dylik stamform. 
Så anträffas ofta fjällgranar, som 1/, m. från marken äga en diameter 
om 40—50 cm. och likväl med jämnt stigande afsmalning ej nå större 
höjd än c:a 2 meter. 
I stundom högre grad än hos björken föranleder vinden hos gra- 
nen en asymmetrisk utveckling såväl af hela grenmassan som af stammen. 
Denna asymmetri synes hos stammen vara mest utvecklad i dess öfre 
delar och frambringas genom excentrisk tillväxt hos årsringarna -— så 
nämligen att dessa starkast utvecklas i den från vinden vända radiens 
riktning. Som exempel må anföras mätningar å en gran å Klitvallen, 
hvilken ägde följande dimensioner: 
Skogsvårdsföreningens Tidskrift 1907. Vackuppsatser. ti 
